Справа № 480/1443/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року Справа № 480/1443/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2), і просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення з розрахунку 27 календарних років;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити грошову допомогу при звільнені ОСОБА_1 у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення з розрахунку 27 календарних років з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідачем протиправно не була нарахована та виплачена їй одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ухвалою суду від 28.01.2022 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2.

Згідно з витягом із наказу № 241 від 05.11.2021, виданим Міністерством оборони України, старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , водія-електрика радіостанції вузла зв`язку та інформації звільнено на підставі наказу командира 36 шляхо-відновлювального полку від 27.10.2021 №49/РС з військової частини у запас Збройних Сил України (а.с 17).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №241 від 05.11.2021 календарна вислуга років позивача становить 27 років 11 місяців (а.с 17).

При звільнені із зазначеної вище військової частини ОСОБА_1 була виплачена грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошовою забезпечення з розрахунку 20 календарних років.

В/ч НОМЕР_2 повідомила позивача про необхідність повернення переплаченої суми у розмірі 17631,20 грн, оскільки їй помилково було сплачено грошову суму з розрахунку 20 календарних років, а сплаті підлягає грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення з розрахунку 17 календарних років.

Позивач додає квитанцію про повернення зайвого грошового забезпечення від 26.11.2021 (а/с 20).

Крім того, старшого солдата контрактної служби ОСОБА_1 , телеграфіста вузла зв`язку звільнено на підставі наказу військової частини НОМЕР_3 від 05.06.2003.

ОСОБА_1 було направлено запит до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з проханням надати відомості щодо грошового забезпечення для призначення пенсії в період з січня 2003 року до листопада 2003 року, за час проходження служби в військовій частині НОМЕР_3 (а.с 19).

З архівної довідки виданої Галузевим державними архівом Міністерства оборони України №179/1/11054 від 23.11.2021 зазначається, що у відомостях на виплату грошового забезпечення за період з серпня по листопад 2003 року ОСОБА_1 не значиться (а.с 16).

Отже, ОСОБА_1 не отримала грошове забезпечення при звільненні з військової частини НОМЕР_3.

На запит адвоказа позивача №1428 від 24.12.2021 щодо нарахування грошової допомоги, військова частина зазначила, що у наказах та інших розпорядчих актах військової частини НОМЕР_3 не зазначається інформація щодо нарахування чи не нарахування вихідної допомоги при звільненні. Крім того, відповідно до чинного законодавства України дана вихідна допомога мала бути нарахована ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_3 у зв`язку з тим, що її календарна вислуга становила більше 10 років. Отже, у в/ч НОМЕР_2 були відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні за вказаний період (а.с 14).

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більш.

Разом з тим, здійснивши системний аналіз вищезазначених правових норм, суд дійшов до висновку, що вжите в ч. 2 ст. 15 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поняття "календарна вислуга років" застосовується не для визначення необхідної для призначення одноразової грошової допомоги вислуги років, а для визначення розміру такої допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби".

Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Умовою набуття військовослужбовцем права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність у нього "вислуги 10 років і більше".

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17. Зазначеної позиції також підтримується Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 18.05.2021у справі № 480/8058/20.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, календарна вислуга років позивача становить 27 років 11 місяців, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що одноразового грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби після звільнення з Військової частини НОМЕР_3 позивач не отримувала.

Враховуючи викладене, суд вважає, що не нарахування та не виплата відповідачем позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби порушує право позивача на отримання такої одноразової допомоги, передбачене ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення з розрахунку 27 календарних років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_4) нарахувати та виплатити грошову допомогу при звільнені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення з розрахунку 27 календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька