Справа № 500/2512/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2512/22

04 серпня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лановецької міської ради, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лановецької міської ради від 05 травня 2022 року №2504 «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487»;

- зобов`язати Лановецьку міську раду на найближчому пленарному засіданні сесії Лановецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року та на черговій сесії прийняти рішення у відповідності до вимог, передбачених статтею 128 Земельного кодексу України та з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 липня 2021 року, ОСОБА_1 звертався до Лановецької міської ради із заявою, в якій просив прийняти рішення про продаж мені земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487, яка розташована в м. Ланівці Тернопільської області, на якій розташовано належну позивачу на праві приватної власності нежитлову будівлю (кафе, магазин, адмінприміщення та піднавіс) загальною площею 352,3 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що ним, до вказаної заяви, було долучено відповідні графічні матеріали та копії документів, які посвідчували його право власності на нежитлову будівлю, що розташована на земельній ділянці, а також документи, які посвідчували його особу. Листом Лановецької міської ради від 16 вересня 2021 року №1707/03-14 ОСОБА_1 було повідомлено, що його клопотання від 29 липня 2021 року про надання дозволу на продаж земельної ділянки площею 0,0895 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 було розглянуто на першому пленарному засіданні 4 сесії Лановецької міської ради 10 вересня 2021 року, однак, за результатами розгляду рішення не прийнято.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі №500/6209/21 бездіяльність Лановецької міської ради, що виразилась у неприйняті на першому пленарному засіданні 4-ої сесії Лановецької міської ради 10 вересня 2021 року рішення по заяві ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року про продаж земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487, - визнано протиправною та зобов`язано Лановецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року та на черговій сесії прийняти рішення у відповідності до вимог передбачених статтею 128 Земельного кодексу України.

На виконання вказаного судового рішення Лановецькою міською радою повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року та прийнято рішення від 05 травня 2022 року №2504 «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487».

Позивач вказує, що прийнятим рішенням Лановецька міська рада відмовила позивачу в продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га, за кадастровим номером :02:004:0487, яка розташована в м. Ланівці Тернопільської області, у відповідності до пункту «г» частини п`ятої статті 128 Земельного кодексу України у зв`язку із встановленою пунктом «ґ» частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України забороною передавати у приватну власність землі водного фонду, крім випадків, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Вказане рішення Лановецької міської ради від 05 травня 2022 року позивач вважає протиправним, з огляду на що звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 01.07.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

15.07.2022, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що на виконання рішення суду від 09 грудня 2021 року у справі №500/6209/21 Лановецькою міською радою від 05 травня 2022 року прийнято рішення № 2504 «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487».

Відповідач зазначає, що земельна ділянка загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487 щодо якої позивач просить прийняти рішення про продаж, - знаходиться на береговій лінії міського ставу в місті Ланівці. З метою належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року, міським головою прийнято розпорядження від 27 квітня 2022 року № 08-агп «Про обстеження земельної ділянки» яким доручено постійній комісії міської ради з питань містобудування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи здійснити обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487 площею 0,0895 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з метою встановлення дотримання норм статтей 59, 60, 128 Земельного кодексу України та статей 85, 88 Водного кодексу України із залученням (за згодою) інженера - землевпорядника, геодезиста.

За наслідками обстеження зазначеної земельної комісією встановлено, що відстань від урізу водойми до межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487 становить 7 - 12 м. Окрім цього комісією встановлено, що громадянином ОСОБА_1 власником будівель, розміщених за адресою АДРЕСА_1 , - здійснено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної форми власності орієнтовною площею 0,0148 га (0,0125 га та 0,0023 га).

Надалі, постійною комісією міської ради з питань містобудування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи розглянуто акт обстеження від 03 травня 2022 року та одноголосно прийнято рішення відхилити проект рішення «Про надання дозволу на продаж земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівля гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 » та розробити проєкт рішення «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487», рекомендованого міському голові винести на наступне засідання сесії міської ради.

Відтак відповідач вважає, що Лановецькою міською радою виконано рішення суду, зокрема повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення міської ради у відповідності до вимог передбачених статтею 128 Земельного кодексу України.

При цьому, відповідачем зазначено, що надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 Земельного кодексу України, суперечить нормам статей 83, 84 цього кодексу, а тому Лановецькою міською радою 05 травня 2022 року прийнято законне та обґрунтоване у межах своїх дискреційних повноважень рішення № 2504 «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487».

Відповідач вказав, що відповідно до статті 59 Земельного кодексу України земельна ділянка за кадастровим номером :02:004:0487 громадянину ОСОБА_1 може бути передана виключно на умовах оренди (арк. справи 32-40).

Ухвалою суду від 04.08.2022 суд відмови у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.07.2022, через відділ документального забезпечення суду представником позивача подано відповідь на відзив в які, окрім іншого, заявлено клопотання про стягнення судових витрат (арк. справи 43-49).

28.07.2022, на адресу суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив з додатками (арк. справи 50-59).

Статтею 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, 29 липня 2021 року позивач - ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Лановецької міської ради із заявою, у якій просив прийняти рішення про продаж земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487, яка розташована в місті Ланівці Тернопільської області та на якій розташовано належну позивачу на праві приватної власності нежитлову будівлю (кафе, магазин, адмінприміщення та піднавіс) загальною площею 352,3 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Листом Лановецької міської ради від 16 вересня 2021 року №1707/03-14, позивача повідомлено про те, що його клопотання від 29 липня 2021 року про надання дозволу на продаж земельної ділянки площею 0,0895 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 , - розглянуто на першому пленарному засіданні 4 сесії Лановецької міської ради 10 вересня 2021 року, однак, за результатами розгляду рішення не прийнято.

Позивач не погодився із такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень з огляду на що звернувся із позовом в суд.

Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі №500/6209/21 визнано протиправною бездіяльність Лановецької міської ради, що виразилась у неприйняті на першому пленарному засіданні 4-ої сесії Лановецької міської ради 10 вересня 2021 року рішення по заяві ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року про продаж земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487 та зобов`язано Лановецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року та на черговій сесії прийняти рішення у відповідності до вимог передбачених статтею 128 Земельного кодексу України (арк. справи 10-12).

Графічними матеріалами, наявними в судовій справі, підтверджено, що земельна ділянка загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487 щодо якої позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття рішення про продаж, - знаходиться на береговій лінії міського ставу площею 5, 2 га в місті Ланівці (арк. справи 14, 59).

Розпорядження міського голови Лановецької міської ради Кременецького району тернопільської області від 27 квітня 2022 року № 08-агп «Про обстеження земельної ділянки» доручено постійній комісії міської ради з питань містобудування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи здійснити обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487 площею 0,0895 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою встановлення дотримання норм статтей 59, 60, 128 Земельного кодексу України та статей 85, 88 Водного кодексу України. Вказаним розпорядженням до роботи комісії залучено (за згодою) інженера - землевпорядника, геодезиста (арк. справи 38).

Так, постійною комісією міської ради з питань містобудування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи за участю інженера - землевпорядника, геодезиста ФОП ОСОБА_2 здійснено обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487.

За результатами обстеження зазначеної земельної ділянки комісією складено Акт обстеження від 03.05.2022 до якого долучено абрис земельної ділянки та в якому вказано, що комісією встановлено, з-поміж іншого, що відстань від урізу водойми до межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487 становить 7 - 12 м (арк. справи 21-22).

Відповідно до Протоколу №21 від 05.05.2022, постійною комісією Лановецької міської ради з питань містобудування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи розглянуто Акт обстеження від 03 травня 2022 року та одноголосно прийнято рішення відхилити проект рішення «Про надання дозволу на продаж земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівля гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 » та розробити проект рішення «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487», рекомендованого міському голові винести на наступне засідання сесії міської ради (арк. справи 19-20).

Надалі, Лановецькою міською радою повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2021 року та прийнято оскаржуване рішення від 05 травня 2022 року №2504 «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487».

Вказаним рішенням Лановецька міська рада відмовила позивачу в продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га, за кадастровим номером :02:004:0487, яка розташована в м. Ланівці Тернопільської області, у відповідності до пункту «г» частини п`ятої статті 128 Земельного кодексу України у зв`язку із встановленою пунктом «ґ» частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України забороною передавати у приватну власність землі водного фонду, крім випадків, визначених статтею 59 цього Кодексу (арк. справи 9).

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 1 Земельного кодексу України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 128 Земельного кодексу України визначено порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам та підстави для відмови в продажу земельної ділянки.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Із матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись до відповідача з заявою від 29.07.2021 просив прийняти рішення про продаж мені земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0895 га за кадастровим номером :02:004:0487, яка розташована в місті Ланівці Тернопільської області.

Статтею58 Земельного кодексу України визначено склад земель водного фонду. До земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Статтею 4 Водного кодексу України встановлено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Отже, до земель водного фонду належать землі, які за своїм призначенням сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Правовий режим прибережних захисних смуг визначається положеннями статей 60, 62 Земельного кодексу України та статей 88, 90 Водного кодексу України.

Так, частиною першою статті 60 Земельного кодексу України встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту (частина третя статті 60 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 61 Земельного кодексу України, статтею 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 60 Земельного кодексу України, статті 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Статтею 88 Водного кодексу України визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України).

Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27 квітня 2022 року в справі № 483/301/20.

Матеріалами справи підтверджено, що бажана земельна ділянка за кадастровим номером :02:004:0487 знаходиться у прибережено-захисній смузі ставка у місті Ланівці, орієнтована площа якого становить 5,2 га, отже, відповідно до вимог статті 60 Земельного кодексу України, статті 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги «для ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів».

Однак, відповідачем встановлено, що відстань від урізу водойми (ставка) до межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487 становить 7 - 12 м (при необхідних 50 метрів), що унеможливлює продаж вказаної земельної ділянки.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.,

За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на наведене, положення частини першої статті 83, частини першої статті 84, статті 122 Земельного кодексу України, статей 1, 2, 6, 10 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

У спорах стосовно прибережних захисних смуг, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, стаття 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України). Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц (провадження № 14-76цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (провадження № 14-235цс18), а також у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 361/2840/18 (провадження № 61-2878св21).

При цьому, суд звертає увагу на те, що сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, який охороняється законом, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27 липня 2021 року в справі № 540/2450/18.

За наведених обставин, суд приходить висновку, що відповідач приймаючи рішення від 05 травня 2022 року №2504 «Про відмову в продажу земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0487» діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, з огляду на що зазначене рішення суб`єкта владних повноважень скасуванню не підлягає.

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, а також докази надані позивачем, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Незалежності, 34, м. Ланівці, Кременецький район, Тернопільська область, 47401, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.