Справа № 160/8035/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2022 року Справа № 160/8035/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
У червні 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії, та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії прийняте за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії від 16.05.2022 року;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити йому пенсію з 16.05.2022 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 09.12.2005 р. по 19.10.2018 р., 17.05.2019 р. по 28.10.2019 р., з 24.05.2021 р. по 27.10.2021 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду від 13.06.2022 року від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши заяву та додані до неї документи в призначенні пенсії було відмовлено. Відповідно до поданих документів загальний стаж позивача склав 17 років 1 місяць 17 днів, в тому числі 5 років 0 місяців 26 днів пільговий стаж за Списком № 2. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 09.12.2005 р. по 19.10.2018 р., з 17.05.2019 р. по 28.10.2019 р. та з 24.05.2021 р. по 27.10.2021 р. в російській федерації, оскільки зарахування страхового стажу з 01.01.2004 року здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами згідно з Угодою про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. До того ж пільгова довідка №140 від 29.05.2018 року видана з порушенням вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року. Таким чином, у позивача недостатньо загального та пільгового стажу для призначення пенсії, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.
Так, при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Головним управлінням ПФУ в Чернівецькій області розраховано стаж позивача, який склав 17 років 1 місяць 17 днів, пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 5 років 26 днів. До пільгового стажу не зараховано зокрема періоди роботи позивача: з 09.12.2005 р. по 19.10.2018 р., з 17.05.2019 р. по 28.10.2019 р. та з 24.05.2021 р. по 27.10.2021 р., оскільки порушено умови пп.2 п.2.1 Порядку №22-1 - відсутня додаткова інформація отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних догорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків. Отже, дії Головного управління ПФУ в Чернівецькій області відповідають чинному законодавству, а вимоги позивача є безпідставними. Зважаючи на викладене, відповідач-2 також просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було подано 16.05.2022 року заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Угоди «Про гарантії прав громадян - учасників співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення» передбачено, що пенсійне забезпечення громадян сторін здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди передбачено, що для визначення права на пенсію громадянам держав учасниць угоди зараховується трудовий стаж набутий на території будь якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання чинності даною угодою. Обчислення пенсії проводиться із заробітної плати за періоди роботи, які зараховуються до стажу роботи.
Згідно з ч.4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Також про це зазначено в ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно з ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно з п.п.1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерств соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. №110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
В силу підпункту 3 порядку 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працював, зокрема:
- №1) 09.12.2005 року прийнятий водієм автомобіля для транспортування гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Згідно з довідкою уточнюючої характер праці, дана робота передбачена Списком №2, розділ «Горні роботи»;
- №2) 01.06.2006 року переведений водієм автомобіля, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Відповідно до довідки уточнюючої характер праці, дана робота передбачена Списком №2, розділ «Горні роботи»;
- №3) 01.07.2009 року переведений водієм автомобіля 7 розряду, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Згідно з довідкою уточнюючої характер праці, дана робота передбачена Списком №2, розділ «Горні роботи»;
- №4) 10.08.2012 року переведений водієм автомобіля 8 розряду, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Відповідно до довідки уточнюючої характер праці, дана робота передбачена Списком №2, розділ «Горні роботи»;
- №5) 12.04.2016 року переведений водієм автомобіля 8 розряду, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Згідно з довідкою уточнюючої характер праці, дана робота передбачена Списком №2, розділ «Горні роботи»;
- №6) 01.07.2016 року переведений водієм автомобіля 8 розряду, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Відповідно до довідки уточнюючої характер праці, дана робота передбачена Списком №1, розділ «Горні роботи»;
- №7) 16.08.2016 року переведений водієм автомобіля 8 розряду, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах. Згідно з уточнюючою характер праці, дана робота передбачена Списком №1, розділ «Горні роботи»;
- №8) 12.03.2018 року переведений водієм автомобіля 8 розряду, зайнятого на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі відкритих гірних роботах.
- №9) 19.10.2018 року звільнений за власним бажанням;
- №10) 17.05.2019 року прийнятий водієм зайнятим на транспортуванні гірської маси;
- №11) 28.10.2019 року розірвано трудовий договір за власною ініціативою;
- №12) 24.05.2021 року прийнятий водієм зайнятим на транспортуванні гірської маси;
- №13) 27.10.2021 року звільнений за власним бажанням.
Окрім трудової книжки періоди, на підтвердження роботи, позивачем було надано уточнюючі довідки, а саме:
- довідка від 22.11.2017 року №17-с, уточнююча характер праці на посадах, професіях, яка надає право на дострокову пенсії відповідно до ст.30, 32 ФЗ №400 від 28.12.2013 року, надана АТ «Полюс Красноярськ»;
- довідка від 29.05.2018 року №140, уточнююча характер праці на посадах, професіях, яка надає право на дострокову пенсії відповідно до ст.30, 32 ФЗ №400 від 28.12.2013 року, надана АТ «Полюс Красноярськ»;
- довідка від 22.11.2018 року №291-с, уточнююча характер праці на посадах, професіях, яка надає право на дострокову пенсії відповідно до ст.30, 32 ФЗ №400 від 28.12.2013 року, надана АТ «Полюс Красноярськ»;
- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.03.2018 року №168/31, надана ПАТ «МГЗК»;
- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.03.2018 року №169/31, надана ПАТ «МГЗК»;
Так, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Отже дія цієї угоди розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Таким чином, норми Закону № 1058-IV без обмежень розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 6 цієї Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення - для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Відповідно до абз.2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26.03.2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Таким чином, суд вважає можливим визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії позивачу, прийняте за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії від 16.05.2022 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити йому пенсію з 16.05.2022 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 09.12.2005 р. по 19.10.2018 р., 17.05.2019 р. по 28.10.2019 р., з 24.05.2021 р. по 27.10.2021 р., суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе лише зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 16.05.2022 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 09.12.2005 р. по 19.10.2018 р., 17.05.2019 р. по 28.10.2019 р., з 24.05.2021 р. по 27.10.2021 р., з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачами під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 496,20 грн. (992,40 грн. : 2).

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , прийняте за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії від 16.05.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.05.2022 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 09.12.2005 р. по 19.10.2018 р., 17.05.2019 р. по 28.10.2019 р., з 24.05.2021 р. по 27.10.2021 р., з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м.Чернівці, Чернівецька область, 58002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати по справі у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма