Справа № 161/9402/22
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9402/22
Провадження № 2-а/161/222/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Денисюка Юрія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 07.07.2022 року о 16.40 год. він керуючи транспортним засобом рухався у м. Луцьку по пр-ту Перемоги в правому ряду та перебуваючи за кільцем біля ТРЦ «Промінь» проїхав на зелений мигаючий сигнал світлофора та здійснив поворот на право на вул. Грушевського. Через певний проміжок часу він помітив в дзеркалі заднього виду поліцейський автомобіль, який рухаючись за ним увімкнув проблискові маячки червоного кольору, у зв`язку з чим зупинив автомобіль. Після цього до нього підійшов працівник патрульної поліції, який повідомив, що ним було здійснено проїзд на жовтий сигнал світлофору та при здійсненні зупинки на вимогу поліцейського авто не увімкнуто правий покажчик повороту. З такими твердженнями інспектора він категорично не погодився, вважав їх безпідставними, повідомив останнього, що рух здійснював відповідно до ПДР України та попросив надати докази вчинення ним порушення. Поліцейськими було пред`явлено йому відеофіксацію подій, з якої частково вбачалось завершення проїзду на жовтий сигнал світлофору та момент зупинки вже без покажчика повороту. При цьому, жодних його пояснень працівник поліції не взяв до уваги, будь-яких доказів на підтвердження факту порушення ним ПДР України не надав. Попри зазначене, 07.07.2022 року рядовим поліцейським батальйону № 1 роти № 3 УПП у Волинській області Денисюком Ю.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5580583 від 07.07.2022 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Вважає, що його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122. КУпАП, є незаконним. Разом з тим, оскаржувана постанова була отримана його представником лише 19.07.2022 року. Просить суд постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати, провадження у справі закрити.

Одночасно з поданням адміністративного позову позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом (а.с. 8).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2022 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 17).

26.07.2022 року представником відповідачів було подано до суду відзив на позовну заяву на обґрунтування якого зазначено, що факт вчинення позивачем правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП достовірно підтверджується відеозаписом з портативного технічного приладу з відеореєстратора поліцейського УПП у Волинській області ДПП Денисюка Ю.В. від 07.07.2022 року та його рапортом, зі змісту яких можливо чітко та однозначно встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення, а також особу, яка його вчинила. На відеозаписі зафіксовано порядок розгляду справи відповідно до ст. ст. 279. 280. 283 КУпАП що також відображено в оскаржуваній постанові. У свою чергу, доказів, які б спростовували факт наявності, на момент розгляду справи, адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність стороною позивача не надано. Також, вважає не обґрунтованою, а відтак безпідставною вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 23-26).

04.08.2022 року від представника позивача засобами поштового зв`язку надійшла на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву у якому остання зазначила, що жодні доводи, викладені у відзиві, не спростовують обґрунтованості заявлених позовних вимог. У свою чергу, докази, на підтвердження заявленої вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу будуть подані у встановлені КАС України строки. Просить позов задовольнити (а.с. 34-35).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5580583 від 07.07.2022 року була фактично вручена позивачу, шляхом її надіслання на адресу його представника у відповідь на адвокатський запит 14.07.2022 року (а.с. 9-12).

З даним позовом ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області 19.07.2022 року, шляхом його подачі до канцелярії суду, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Судом встановлено, що 07.07.2022 року поліцейський роти № 3 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП рядовий поліції Денисюк І.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕАР № 5580583 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 07.07.2022 року о 16 год. 31 хв., в м. Луцьку по пр-ту Грушевського, 2-А, керуючи транспортним засобом BMW 520D, д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України (а.с. 4).

Пунктом 9.2 «б» ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, позивач свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП не визнає та ствердив, що 07.07.2022 року о 16 год. 31 хв., на в м. Луцьку по пр-ту Грушевського, 2-А, він жодних вимог ПДР України не порушував.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача суду не надано.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, представником відповідачів до відзиву на позовну заяву було долучено відеозапис з портативного технічного приладу з відеореєстратора поліцейського роти № 3 взводу № 1 УПП у Волинській області ДПП Денисюка Ю.В. від 07.07.2022 року та його рапортом (а.с. 28-29).

Однак, на вищевказаному відеозаписі із нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано виключно події, які відбувалися після зупинки транспортного засобу BMW 520D, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , а також подальше з`ясування обставин інкримінованого йому правопорушення.

Варто зауважити, що на даному електронному доказі ОСОБА_1 заперечував вчинення ним ПДР України та наполягав на тому, що світловий покажчик повороту він увімкнув та такий автоматично вимкнувся при його здійсненні.

Разом з тим, будь-якої фіксації факту здійснення ОСОБА_1 07.07.2022 року о 16 год. 31 хв., на в м. Луцьку по пр-ту Грушевського, 2-А, під час виконання маневру повороту без увімкнення сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку відеозапис не містить.

У зв`язку з цим, суд також не приймає до уваги рапорт поліцейського роти № 3 взводу № 1 УПП у Волинській області ДПП Денисюка Ю.В. від 07.07.2022 року, оскільки на переконання суду, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Жодних доказів, які б спростовували наведені вище обставини, стороною відповідача суду надано не було.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 122 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, позивач від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом був звільнений як особа з інвалідністю ІІ групи довічно (а.с. 7), то із відповідача УПП у Волинській області на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕАР № 5580583 від 07.07.2022 року.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Денисюка Юрія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Денисюка Юрія Валентиновича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАР № 5580583 від 07.07.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 08 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська