Справа № 460/8620/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/8620/21 пров. № А/857/3337/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року (суддя Нор У.М., ухвалене в м. Рівне ) у справі № 460/8620/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та просила: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене у вигляді листа від 03.06.2021 № 1700-0209-8/23489, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, з 28 травня 2021 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке в апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 03.06.2021 року відділом обслуговування громадян (сервісний центр) № 6 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 по Списку № 1, у зв`язку з не досягненням встановленого законодавством пенсійного віку, а саме 49 років 6 місяців. Зазначає, що у відповідності до п.2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Також зазначає, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Апелянт зазначає, що пунктом 1 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Окрім цього зазначає, що статтею 114 п. 2 Закону №1058 (яка станом на день звернення позивача за призначенням пенсії неконституційною не визнавалась та є діючою) чітко визначено, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 49 років 6 місяців -зі квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року. Апелянт зазначає, що згідно паспортних даних, позивач на момент звернення досягла 46 років, страховий стаж становить 29 років 03 місяці 28 днів, з них пільговий стаж становить 13 років 09 місяців 28 днів. Відтак вважає, що рішення яке прийняло Головне управління щодо призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку по Списку № 1 є доведеним згідно норм ст. 114 Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування"

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 28.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ,та листом від 03.06.2021 за № 1700-0209-8/23489 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, мотивуючи своє рішення тим, що на момент звернення вона не досягла пенсійного віку, передбаченого абзацом дванадцятим пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, - 49 років 6 місяців. Також в листі зазначено про те, що пільговий стаж позивача становить 13 років 09 місяців 28 днів (по 03.08.2016).

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача звернулася в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом а статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

У пункті 3.1 рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абзац другий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 27.02.2018 № 1-р/2018). Відповідно до змісту статті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Також у пункті 4.4. мотивувальної частини Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти б-г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

У першому пункті резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції Закону № 213-VIII.

У контексті предмету спору Конституційним Судом України визнані неконституційними положення щодо підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб та згідно з пунктом 2 резолютивної частині Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення (тобто з 23.01.2020).

У пункті третьому резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин: «Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

Дана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду яка викладена у постанові від 04.05.2022 у справі № 440/2850/20.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що рішення відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 з підстав недосягнення пенсійного віку на рівні 49 років 6 місяців є протиправним, оскільки для позивача такий віковий ценз, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), становить 45 років, то як на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла віку 46 років 09 місяців 28 днів.

Щодо наявного у позивача пільгового стажу, то судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція №58).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637) пунктами 1, 3, 20 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Утих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту наведених норм суд першої інстанції вірно зазначив, що застосування положень Порядку № 637 в частині необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу може мати місце лише у разі відсутності у трудовій книжці (або відповідних записах до неї) відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як видно з матеріалів справи, а саме з записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , починаючи з 07.10.2002 працював на посаді рентгенлаборанта Комунального некомерційного підприємства Острозька багатопрофільна лікарня" Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області.

Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства Острозька багатопрофільна лікарня" Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, від 19.05.2021 № 01-33/459, ОСОБА_1 на протязі повного робочого дня безпосередньо зайнята роботою, пов`язаною з впливом шкідливих факторів, іонізуючого випромінювання, впливу свинцю, впливом реактивів, якими обробляються рентгенплівки. Інших робіт не виконує.

За результатами атестації робочих місць за умовами праці наказами Острозької центральної районної лікарні від 27.05.2002 № 202-а, від 28.05.2007 № 57, від 28.12.2011 № 221, від 10.02.2016 №44, від 10.02.2021 № 45 підтверджено право позивача на пільгове забезпечення на роботі вказаній у довідці Комунального некомерційного підприємства Острозька багатопрофільна лікарня" Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області від 19.05.2021 № 01-33/459.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період роботи позивача на посаді рентгенлаборанта Комунального некомерційного підприємства Острозька багатопрофільна лікарня" Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області з 07.10.2002 по 28.05.2021 (день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії), що становить 18 років 07 місяців 20 днів, мав бути зарахований до пільгового стажу як період роботи на посаді, що передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим відповідним рішенням Кабінету Міністрів Ураїни.

Проте, у листі від 03.06.2021 за № 1700-0209-8/23489 відповідач вказує, що пільговий стаж позивача, зарахований по 03.08.2016, становить 13 років 09 місяців 28 днів, при цьому, відповідач не наводить жодних обґрунтувань з приводу зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи лише по 03 серпня 2016 року.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у розділі ХІХ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, була передбачена посада рентгенолаборанта, в тому числі в рентген операційних, ангіографічних і флюорографічних кабінетах.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у розділі ХІХ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, також передбачалася посада рентгенолаборанта, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюрографічних кабінетах.

Разом з тим, у розділі ХІХ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та який набрав чинності з 03.08.2016, відсутня згадка про посаду рентгенолаборанта. Однак, у цьому розділі йдеться про лікарів-рентгенологів, а також лікарів, зайнятих у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайнятих у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 № 742 Про атестацію молодих спеціалістів з медичною освітою передбачено, що робота на посадах рентгенлаборантів, технологів з рентгенологічної діагностики зараховується до стажу роботи для атестації за спеціальністю рентгенологія.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України, викладеного у листі від 31.03.2017 № 1007/9/101-17/283, щодо застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, згідно з розділом ХІХ Охорона здоров`я вищезазначеного Списку №1 право на відповідну пенсію мають ренгенлаборанти, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що бездіяльність відповідача у зарахуванні до стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці (пільгового стажу) періоду роботи позивача з 04.08.2016 по 28.05.2021 є необгрунтованою, адже згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 остання у цей період працювала на посаді рентгенлаборанта Комунального некомерційного підприємства Острозька багатопрофільна лікарня" Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області й додатково наданими документами позивачем було підтверджено характер роботи та умови праці, а також атестацію робочого місця за вказаною посадою.

Враховуючи викладене, та оскільки, на момент звернення до відповідача, позивач досягла віку 46 років, мала страховий стаж 29 років 03 місяці 04 дні, у тому числі на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту а статті 13 Закону № 1788-ХІІ, пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV 18 років 07 місяців 20 днів, судом першої інстанції підставно задоволено позов.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 460/8620/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга