Справа № 520/4544/22
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 серпня 2022 р. Справа №520/4544/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача, викладене у листі №2000-0211-8/114694 від 08.09.2021, про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ТВБВ 10020/057 ОПЧ м.Харків, просп. Незалежності, 7;

- визнати дії відповідача по невиплаті пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок - протиправними та дискримінаційними;

- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 07.2021 року на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_2 та виплатити всі неотримані пенсійні кошти позивача з урахуванням масових перерахунків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, утім, з липня 2021 року виплату пенсії йому припинено. Позивач зазначає, що він самостійно обрав уповноважений банк для відкриття поточного рахунка та відповідно до п.10 постанови №1596, заява про виплату пенсії була подана до відповідача. Позивач вважає дії відповідача щодо припинення йому виплати пенсії протиправними та дискримінаційними, оскільки на території України він не проживає.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з тим, що листом № 118.14-16/375 від 19.05.2021 банківською установою АТ Державний ощадний банк України надано інформацію про осіб, які не знімають пенсію протягом року або суми пенсії одержуються за довіреністю більш як один рік. Однією з таких осіб визначено ОСОБА_1 . Управлінням на його адресу було направлено повідомлення № 281 від 27.05.2021 про необхідність поновлення заяви. Враховуючи відсутність звернення до управління, з 01.07.2021 виплата пенсії ОСОБА_1 провадиться через національного оператора поштового зв`язку.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи, у тому числі і щодо права позивача на отримання пенсійних виплат, що підтверджено преюдиційними судовими рішеннями (справи №№ 645/3106/17, 520/5427/2020).

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень пенсійного законодавства стосовно процедури отримання пенсійних виплат позивачем на розрахунковий рахунок у банківській установі.

Так, не є спірними обставини про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області починаючи з 07.01.2017 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виплата пенсії ОСОБА_1 провадилась через банківську установу АТ Державний ощадний банк України.

Листом № 118.14-16/375 від 19.05.2021 банківською установою АТ Державний ощадний банк України до відповідача надано інформацію про осіб, які не знімають пенсію протягом року або суми пенсії одержуються за довіреністю більш як один рік. Однією з таких осіб визначено ОСОБА_1 . Позивачем вказані обставини не заперечувались.

Відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення № 281 від 27.05.2021 про необхідність поновлення заяви.

27.08.2021 представником позивача як адвокатом через веб-портал ПФУ надіслано до відповідача заяву про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок.

Листом №2000-0211-8/114694 від 08.09.2021 відповідачем проінформовано позивача через його представника про підстави призупинення виплати пенсії на поточний банківський рахунок та процедуру поновлення виплати пенсії, а також повідомлено, що з 01.07.2021 виплата пенсії ОСОБА_1 провадиться через національного оператора поштового зв`язку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (надалі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (надалі - Закон № 1058-IV).

В силу ст.1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

За змістом ч. 1 ст. 44 Закону Закон № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 51 Закону № 1058-ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пункт 2 частини першої статті 49 і друге речення статті 51 Закону № 1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З аналізу зазначених норм права встановлено, що з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону № 1058-ІV з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 цього Закону.

У відповідності до ч . ч. 1, 2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Тобто, пенсіонер України, проживаючи в іншій державі, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і громадяни України, які проживають на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

У той же час чинне законодавство у контексті спірних правовідносин не встановлює додаткових преференцій для пенсіонерів, що виїхали за кордон.

Так, механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках визначений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року №662) (надалі - Порядок №1596).

У відповідності до пункту 4 Порядку №1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Відповідно до п.16 Порядку №1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Пунктом 10 цього ж Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Як вже встановлено судом та що не заперечувалось учасниками справи, у межах спірних правовідносин відповідачем цілком правомірно реалізовано положення п.16 Порядку №1596.

У той же час позивач не реалізував своє право на отримання пенсії на банківський рахунок шляхом подання заяви особисто до органу ПФУ або через установу уповноваженого банку при пред`явленні паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання.

Подання заяви представником позивача не нівелює обов`язку пенсіонера вчинити такі дії особисто, що прямо передбачено законодавцем у вищенаведених нормах права.

Тлумачення вищенаведених норм права представником позивача як можливості вчиняти такі дії за довіреністю або ж через адвоката не відповідають ані духу, ані букві закону, адже, як встановлено судом вище, вищенаведені приписи Порядку не містять виключень щодо осіб, які проживають поза межами України, окрім того, обов`язок пенсіонера звернутися особисто до органу пенсійного фонду в такому випадку зумовлено необхідністю моніторингу виплати пенсій та доцільністю цього процесу, що передбачено національним законодавством.

Суд зауважує, що дії відповідача у межах спірних правовідносин не можуть вважатися ані протиправними, про що вказано судом вище, ані дискримінаційними, про що наголошує представник позивача у позовній заяві, адже право позивача на отримання пенсії не заперечується відповідачем, у той же час процедура отримання такої пенсії має бути дотримана передусім шляхом реалізації позивачем його прав та обов`язків щодо особистого подання заяви у за правилами п.10 Порядку.

За такого правового регулювання суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Принагідно суд звертає увагу позивача та його представника, що у зв`язку із пришвидшенням процесів цифровізації України в цілому та державних послуг зокрема пункт 10 Порядку №1596 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 363 від 25.03.2022 відповідно до якого заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що дозволяє позивачу реалізувати своє право на отримання пенсії на обраний ним рахунок дистанційно.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 08 серпня 2022 року.

Суддя О.Г. Котеньов