Справа № 303/4840/22
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/4840/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Костюк К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Гапак Мирослави Михайлівни, Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Гапак М.М., Управління патрульної поліції в Закарпатській області відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5612065 від 14.07.2022 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2022 року інспектором УПП в Закарпатскій області лейтенантом поліції Гапак М.М. було винесено постанову серії ЕАР № 5612065 відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 14.07.2022 року о 19 год. 46 хв. в м. Мукачево на вул. Пряшівська, 5А він, керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год в населенному пункті, чим перевищив дозволене обмеження швидкості руху на 24 км/год та у зв`язку з чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху.

При цьому, позивач в позові зазначає, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції, після чого до нього підійшов інспектор не назвавши причини зупинки, сказав лише надати йому посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Отримавши зазначені документи, останній передав їх іншому інспектору, який не представлявся і не пред`являв будь-яких посвідчень, та який, в подальшому, з порушення законодавства, склав оскаржувану постанову перебуваючи в службовому автомобілі. Вручивши постанову, всі запитання позивача були проігноровані. Незаконно розглянувши справу, інспектор поліції Гапак М.М. не надала можливості позивачу скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, проігнорувала вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, провела розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. При цьому, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70). Із постановою позивач не згідний, оскільки вона винесена з порушенням норм права, є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

29.07.2022 року від представника відповідача надійшов відзив в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У своєму відзиві посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними. Вказує, що на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» транспортний засіб було зупинено, інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки і перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.4. Правил дорожнього руху. Водій таку вимогу виконав. Наголошує на те, що всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу TruCam, а також фотознімки, які зроблені приладом. При цьому, інспектором було роз`яснено позивачу, що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується його підписом у постанові. Всі усні доводи позивача було взято до уваги, письмових пояснень позивач не надавав. Подавши позов позивач жодного доказу на його обґрунтування не надав. Щодо підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam, то всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли перевірку. Щодо відсутності дорожнього інформаційного знаку 5.70 («Зміна схеми руху», яка позначає, що за цим дорожнім знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки, застосовується протягом не менше як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менше як за 100 м до першого тимчасового знака), то чинним законодавством не передбачено наявність дорожнього знаку, як обов`язкову умову притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення швидкісного режиму. Підсумовуючи викладене, представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Не погоджуючи із відзивом, 03.08.2022 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якому він зазначає, що водієві достатньо лише вказати факт протиправного рішення, дії чи бездіяльності працівника поліції, якщо допустимі докази для цього недоступні. В свою чергу інспектор має довести доказами факт законності свого рішення чи дії. Так, ч. 2 ст. 279 КУпАП встановлено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази та вирішуються клопотання. Позивач вказує на те, що інспектор фактично не здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення у вищевказаному порядку та лише склала оскаржувану постанову перебуваючи у службовому автомобілі. Позивач також зазначає, що представник відповідача у одній із частин відзиву на позовну заяву вказує на те, що «лазерний вимірювач швидкості «TruCam» є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото-та відеозйомку», а вже в іншій частині відзиву зазначає «що інспектором було роз`яснено позивачу, що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку», тому в даній частині вбачається суперечність і протиріччя, з чого можна зробити висновок, що дане зображення, яке додано до відзиву є недопустимим і неналежним доказом. Докази мають вивчатися під час безпосереднього розгляду адміністративної справи, перед винесенням постанови, а не в суді коли оскаржується правомірність винесеної постанови. Крім того, вимірювання працівниками поліції швидкості руху може відбуватися лише у місцях, які позначені дорожнім знаком 5.70 Правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить доказу розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», докази не було надано і у відзиві.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений у порядку, передбаченому ст. 268 КУпАП, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження і матеріалів позову на відповідну поштову та електронну адреси.

Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловив.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАР № 5612065 від 14.07.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором УПП в Закарпатскій області лейтенантом поліції Гапак М.М., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що 14.07.2022 року о 19 год. 46 хв. 22 с. ОСОБА_1 в м. Мукачево на вул. Пряшівська, 5А, керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год в населенному пункті, чим перевищив дозволене обмеження швидкості руху на 24 км/год та у зв`язку з чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом положенням Основного Закону України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує наступне.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП серед іншого передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач надав суду в якості доказу відеозапис на якому зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, спілкування поліцейського з позивачем, якого проінформовано про причину зупинки.

У зв`язку з цим, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.п. 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Так, під час перегляду відеозапису судом встановлено що патрульна поліцейська Гапак М.М. фактично не здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення у вищевказаному порядку та лише склала оскаржувану постанову, перебуваючи у службовому автомобілі.

При цьому, на наданому відеозаписі позивач спілкувався з іншим патрульним поліцейським, який йому роз`яснював суть вчинено ним правопорушення та демонстрував відеозаписи, підтверджуючі факт його вчинення.

Внаслідок чого, суд вважає, що патрульною поліцейською Гапак М.М. грубо порушено вищевказані вимоги КУпАП та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності без фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач надав суду в якості доказу копії фотознімків з приладу TruCam № 00647. Аналізом вказаних копій фотознімків встановлено, що на них міститься інформація, а саме: дата та час вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з не чітким зображенням номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню, зокрема такі обставини: чи було вчинено правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують відповідальність, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить також з того, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 року у справі № 263/15738/16-а.

При цьому, сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У графі 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» відсутні будь-які відомості, що свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови жодних доказів не досліджувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Оскаржувана постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вже було згадано, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови, швидкість вимірювалась приладом TruCam № 00647.

Одночасно судом встановлено, що в постанові серії ЕАР № 5612065 від 14.07.2022 року чітко зазначено дату та час вчинення адміністративного правопорушення, а саме 14.07.2022 року о 19 год. 46 хв. 22 с.

В той же час, відповідно до наданих суду копій фотознімків з приладу TruCam № 00647, на таких відображено автомобіль 14.07.2022 року о 19 год. 51 хв. 50 с.

Таким чином, розбіжність в часі вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованого в оскаржуваній постанові та представлених суду копій фотознімків з приладу TruCam № 00647 становить більше 5 хв.

З огляду на вказане, представлені суду копії фотознімків з приладу TruCam № 00647, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не можуть судом визнаватися як належні докази вчинення такого правопорушення, оскільки жодним чином не відображають події, які сталися згідно з оскаржуваної постанови 14.07.2022 року о 19 год. 46 хв. 22 с.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи жодних належних та допустимих доказів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду не представлено, не встановлено порушення ОСОБА_1 п. 12.4. Правил дорожнього руху, а також зважаючи на те, що відповідач в силу покладеного на нього обов`язку не довів правомірність оскаржуваної постанови та допустив порушення норм процесуального права при складанні постанови про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАР № 5612065 від 14.07.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором УПП в Закарпатскій області лейтенантом поліції Гапак М.М., за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

При цьому, суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Аналогічно доводи відповідача з приводу правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam не перевіряються з огляду не неналежність зафіксованої ним інформації щодо предмету доказування.

Одночасно суд також звертає увагу на те, що як відповідачами у справі зазначено Управління патрульної поліції в Закарпатській області та інспектора УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Гапак М.М.

Частина 1 ст. 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з положеннями ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 1 та ч. 2 ст. 222 КУпАП).

При цьому, приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.

Отже, інспектор поліції не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган Національної поліції, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 вищенаведеного кодифікованого закону України.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з цього питання було висловлено Верховним Судом у Постанові від 26.12.2019 року по справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З огляду на вказане в задоволенні позову до інспектора УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Гапак М.М. слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з врахуванням часткового задоволення позову, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складається з судового збору в розмірі 496,20 грн. та були сплачені позивачем, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Управління патрульної поліції у Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 255, 262, 286 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Гапак Мирослави Михайлівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕАР № 5612065 від 14.07.2022 року, винесену інспектором УПП в Закарпатскій області лейтенантом поліції Гапак М.М. УПП бат. 4 рота, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити

Стягнути з Управління патрульної поліції в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: інспектор УПП в Закарпатській області ДПП лейтенант поліції Гапак Мирослава Михайлівна (88006, вул. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область)

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області (88006, м. Ужгород, вул. О.Кошового, 2, Закарпатська область).

Суддя А.М.Заболотний