Справа № 725/3478/22
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/3478/22
Номер провадження 2-а/725/93/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового Кожолянко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №7 батальйону №3 УПП в м.Києві ДПП рядового поліції Приходько Л.А., Управління патрульної поліції в м.Києві, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування кого посилався на те, що 14.06.2022 року інспектором роти №7 батальйону №3 УПП в м.Києві ДПП Приходько Л.А. було винесено постанову серії ЕАО №5485251 якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП по факту того, що ним 14.06.2022 року о 21 год. 45 хв. в м.Києві по п-ту. Перемоги, 5 здійснено зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки не містить посилань на докази вчиненого правопорушення, а саме лише описання у постанові змісту правопорушення у постанові про адміністративне правопорушення без наявності сукупності інших доказів не може беззаперечно свідчити про наявність складу такого правопорушення. Таким чином, вважає, що працівниками поліції не доведено факту вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, а всі сумніви мають тлумачитись на його користь.

Крім того, вказував на допущені процесуальні порушення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема працівником поліції не було роз`яснено йому його прав передбачених ст. 268 КУпАП та не забезпечено можливості реалізувати такі права, а саме не надано можливості скористатись професійною правовою допомогою під час розгляду справи.

На підставі вище наведеного, посилаючись на норми права, просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5485251 щодо притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП винесену інспектором рядовим роти № 7 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Києві Приходько Людмилою Адамівною 14.06.2022 року; провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно мене закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На вказану позовну заяву надійшов відзив представника Департаменту патрульної поліції в якому остання позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Посилалась на те, що під час несення служби 14.06.2022 року екіпажем Рубін-1020 в складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було виявлено транспортний засіб «AUDI Q5», номерний знак « НОМЕР_1 », який знаходився на смузі для руху маршрутних транспортних засобів по проспекту Перемоги в м. Києві. Інспектори, підійшовши до водія, належним чином представились, пояснили суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, позивачу було роз`яснено, що він порушив п. 17.1 ПДР України та в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. За наслідками розгляду справи винесено постанову якою накладено на позивача адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення та надано оцінку його поясненням щодо поламки транспортного засобу та очікування евакуатора, а саме враховано, що позивачем не виконано вимоги п. 15.14 ПДР України та не вжито всіх передбачених заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху при вимушеній зупинці. Вважає безпідставними посилання позивача на те, що йому не було роз`яснено його права згідно ст. 268 КУпАП, а також вказувала, що оскаржувана постанова складено на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог ст. 258 КУпАП та інспектори поліції не перешкоджали позивачу скористатись правовою допомогою на місці розгляду справи чи по телефону. Щодо відсутності вказівки у постанові на дані технічного засобу, яким зафіксовано порушення просила врахувати судову практику у подібних спорах відповідно до якої відсутність в постанові про адміністративне правопорушення відомостей про технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення не може бути єдиною та беззаперечною підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Також, до вказаного відзиву було долучено оптичний диск на якому міститься відеозапис обставин події з нагрудного реєстратора працівника поліції.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та представники відповідачів в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові та електронні докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 14.06.2022 року інспектором роти №7 батальйону №3 УПП в м.Києві ДПП Приходько Л.А. було винесено постанову серії ЕАО №5485251 якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП (а/с 9).

Диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність окрім іншого також за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У відповідності до вимог п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту Перемоги, 5 здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України - а дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка ТЗ на цій смузі.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач інспектор поліції, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

За наслідками переглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого до відзиву, встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував той факт, що транспортний засіб, яким він керував, знаходився на смузі руху для маршрутних транспортних засобів, при цьому вказував на те, що зупинка була вимушеною, оскільки автомобіль зламався та він очікує евакуатор.

У відповідності до вимог п. 1.10 ПДР України, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

За правилами п.15.4 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Так, відповідно до п. 9.9 "а" ПДР України у разі вимушеної зупинки на дорозі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Згідно п.9.11 "а", "б" ПДР України, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ") цих Правил; з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що на транспортному засобів марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 у час та місці, що вказані в оскаржуваній постанові, дійсно була ввімкнута аварійна світлова сигналізація та водій вказував на технічну несправність автомобіля.

Наведене спростовує посилання представника відповідача у тексті відзиву на те, що позивачем не було виконано передбачених ПДР України заходів у випадку вимушеної зупинки.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Натомість, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівниками поліції не було надано оцінки доводам позивача щодо вимушеної зупинки, зокрема не перевірено чи дійсно транспортний засіб мав технічні несправності, які перешкоджали можливості прибрати автомобіль з місця, де зупинку заборонено, тим самим працівники поліції не врахували всі обставини, обставини, які мали значення у даній конкретній ситуації, оскаржувана постанова та доводи зазначені представником відповідача у тексті відзиву не містять доказів на спростування пояснень позивача щодо вимушеної зупинки на смузі руху для маршрутних транспортних засобів. При цьому підтвердження чи спростування вказаного факту щодо вимушеної зупинки має принципове доказове значення для встановлення об`єктивних обставин справи, оскільки відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності, а тому вимушена зупинка транспортного засобу у забороненому для цього місці з підстав його технічної несправності, не можливість водієм вжити заходи для щоб прибрати транспортний засіб та ввімкнена при цьому аварійна сигналізація може свідчити про виключення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладається обов`язок доказування у справах щодо оскарження його дій та рішень, не надано суду належних та достатніх доказів на спростування доводів позивача щодо вимушеної зупинки.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

З урахуванням вище наведеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач правомірність свого рішення та обставини, які б спростовували доводи позивача не довів.

Додатково слід зазначити, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що йому не було роз`яснено його прав відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, оскільки відеозапис, який наданий працівникам поліції є неналежної якості, відео переривається, не є безперервним, частина відеозапису є недоступною для перегляду та на вказаному відеозаписі не зафікосвано факту роз`яснення позивачу його прав, а також суд позбавлений можливості встановити чи виявляв позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення бажання скористатись правовою допомогою та чи вживав інспектор поліції дії щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

У відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу направити на новий розгляд з метою усунення виявлених порушень та неточностей, зокрема підтвердження чи спростування доводів позивача щодо вимушеної зупинки, забезпечення можливості скористатись правою допомогою у разі якщо позивач виявить таке бажання, а також реалізації інших прав позивача передбачених ст. 268 КУпАП під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 122, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 7 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Києві Приходько Л.А. ЕАО № 5485251 від 14.06.2022 року, якою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м.Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна