Справа № 360/4040/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року справа №360/4040/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 р. (у повному обсязі складено 17.11.2021 у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4040/21 (головуючий І інстанції суддя Свергун І.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління ДПС у Луганській області про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (далі - позивач, ПрАТ «ЛИНІК») до Державної казначейської служби України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Луганській області (далі - третя особа), в якій позивач просив стягнути з Державного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» нараховану за час затримки відшкодування з ПДВ пеню у розмірі 7383984,80 грн за деклараціями січня, лютого, березня, квітня, липня 2017 року на розрахунковий рахунок для ПРАТ «ЛИНІК» в АТ «ОТП Банк», МФО 300528 (а.с. 1-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» пеню у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за податковими деклараціями з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, липень 2017 року в сумі 7196517,27 грн (сім мільйонів сто дев`яносто шість тисяч п`ятсот сімнадцять грн 27 коп.).

Вирішено питання судових витрат (а.с. 228-233).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було допущено неправильне тлумачення норм п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України відповідно до вимог п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України за відсутності факту погашення бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ відсутні й підстави для нарахування пені на таку заборгованість. Крім того, пунктом 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено саме нарахування пені, тоді як сплата такої пені з бюджету на розрахунковий рахунок платника податку жодною нормою законодавства не передбачена.

Вважає, оскільки дата, по яку розраховано позивачем в позовній заяві пеню -30.07.2021 не є днем погашення бюджетної заборгованості, то вимоги позивача не є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 31 січня 2022 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-1Х, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (ПрАТ «ЛИНІК»), , зареєстровано в якості юридичної особи 16.12.2002, основний вид економічної діяльності - 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.10.2020 № 61 (а.с. 16).

ПрАТ «ЛИНІК» 15.02.2017 подало до контролюючого органу податкову декларацію № з податку на додану вартість за січень 2017 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року від 15 лютого 2017 року № ), де визначено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 4 822 914,00 грн. (а.с. 17-29).

ПрАТ «ЛИНІК» 20.03.2017 подало до контролюючого органу податкову декларацію № з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2017 року у розмірі 2 989 325,00 грн. (а.с. 30-44).

23.05.2017 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2017 року. При цьому сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2017 року так і залишилась у розмірі 2 989 325,00 грн. (а.с. 45-51).

Посадовими особами Офісу ВПП ДФС на підставі наказу від 07.08.2017 № 1692 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПРАТ «ЛИНІК» було проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 17.08.2018 № 64/28-10-47-08/32292929 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПРАТ «ЛИНІК» з питань достовірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за травень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року та лютий 2017 року».

За наслідками вказаної перевірки Офісом ВПП ДФС винесено податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 за №№ , , .

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, залишеною в силі постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року, визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07 серпня 2017 року № 1692 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питань достовірності декларування сум від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. податкових періодів червня - грудня 2015 року, січня - грудня 2016 року та лютого 2017 року (а.с. 94-98, 99-102).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі № 812/1463/18 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 31 серпня 2017 року №№ , , . Вказане рішення набрало законної сили 15.11.2018 (а.с. 103-108).

ПрАТ «ЛИНІК» 19.04.2017 подало до контролюючого органу податкову декларацію № з податку на додану вартість за березень 2017 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2017 року від 19 квітня 2017 року № ), де визначено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 7 278 714,00 грн. (а.с. 52-66).

На підставі акту від 19 липня 2017 року № 50/28-10-47-08/32292929 «Про результати документальної позапланової перевірки Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (код за ), проведеної відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України», яким серед іншого вказано на завищення заявленої суми бюджетного відшкодування, зокрема, за січень 2017 року в сумі 4 822 914,00 грн. та березень 2017 року в сумі 7 278 714,00 грн., Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби винесено податкове повідомлення-рішення від 02 серпня 2017 року за № , яким Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, зокрема, за січень 2017 року в сумі 4 822 914,00 грн. (декларація від 15 лютого 2017 року № ) та березень 2017 року в сумі 7 278 714,00 грн. (декларація від 19 квітня 2017 року № ).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1544/17, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02 серпня 2017 року № та податкове повідомлення-рішення від 02 серпня 2017 року № (а.с. 109-117, 118-124).

ПрАТ «ЛИНІК» 22.05.2017 подало до контролюючого органу податкову декларацію № з податку на додану вартість за квітень 2017 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року від 22 травня 2017 року № ), де визначено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 1 137 071,00 грн. (а.с. 67-79).

На підставі акту від 20 липня 2017 року № 52/28-10-47-08/32292929 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (код за ) з питань достовірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за квітень 2017 року, яким серед іншого встановлено завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за квітень 2017 року на 1137071,00 грн., Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби винесено податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2017 року за № , яким Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2017 року в сумі 1137071,00 грн. (декларація від 22 травня 2017 року № ) та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 568 535,50 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі № 812/1777/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 11 серпня 2017 року № щодо завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 9 199 208,00 грн, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 11 серпня 2017 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 568 535,50 грн. (а.с. 125-133).

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі № 812/1777/17 набрало законної сили 26 липня 2018 року (а.с. 134).

ПрАТ «ЛИНІК» 18.08.2017 подало до контролюючого органу податкову декларацію № з податку на додану вартість за липень 2017 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року від 18 серпня 2017 року № ), де визначено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 1682639 грн. (а.с. 80-93).

Офісом ВПП ДФС 06.11.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 1682639,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 841319,50 грн., № про зменшення розміру від`ємного значення з ПДВ на 13047969,00 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 27520,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 13760 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі № 812/252/18 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № , № та № від 06.11.2017, прийняті Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України (а.с. 135-144).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі № 812/252/18 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі № 812/252/18 залишено без змін (арк. спр. 147-154).

Згідно з довідками, наданими Головним управлінням ДПС у Луганській області, про суму залишку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за звітний період ПрАТ «ЛИНІК» фактично відшкодовано 0 грн., залишок заборгованості перед позивачем станом на 02.09.2021 становить: за січень 2017 року - 4822914,00 грн., за лютий 2017 року - 2989325,00 грн., за березень 2017 року - 7278714,00 грн., за квітень 2017 року - 1137071,00 грн., за липень 2017 року - 1682639,00 грн. (а.с. 189-192, 212).

Отже, на час розгляду справи суми бюджетного відшкодування у всіх зазначених справах та спірних податкових періодах 2017 року позивачеві не повернуто.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Зі змісту пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України слідує, що узгоджені суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість та на зазначені суми нараховується пеня протягом строку дії заборгованості, включаючи день погашення.

Порядок узгодження заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість також визначено статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

Орган державної податкової служби відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Тобто, дата, з якої розпочинається нарахування пені, залежить від дати закінчення перевірки, та включає в себе 5 днів на подання висновку, 5 операційних днів на перерахування коштів.

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, право позивача на відшкодування йому бюджетної заборгованості з податку на додану вартість з нарахуванням на зазначену суму пені прямо передбачено чинним законодавством.

Позиція щодо наявності у платника податку на додану вартість права на отримання пені у разі несвоєчасного повернення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість висловлена Верховним Судом України в постанові від 03.06.2014 у справі № 21-131а14 за позовом публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель" до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби України (далі - СДПІ), Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення суми.

Право платника податків на стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості, що не була відшкодована, або відшкодована частково, підтверджено правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.03.2019 у справі № 810/1928/16, від 20.06.2019 у справі № 820/1750/18, від 11.09.2018 у справі № 812/103/15.

Щодо строку, за який платник податку має право на нарахування пені на заборгованість з ПДВ суд виходить з того, що статтею 200 Податкового кодексу України (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено певні процедури перевірки правомірності заявлення сум бюджетного відшкодування та узгодження заборгованості бюджету.

Днем виникнення права на нарахування пені у цій справі позивач визначив останні три роки, починаючи з 01.08.2017 до 30.07.2021 для податкових періодів січень, березень 2017 року.

Розрахунок пені за періоди лютий, квітень та липень 2017 року позивачем визначено за період, що настав після узгодження суми бюджетного відшкодування в судовому порядку, а саме: за лютий 2017 року - з 16.11.2018, за квітень 2017 року - з 10.08.2018, за липень 2017 року - з 16.10.2019.

Оскільки кінцева дата нарахування пені, передбачена п. 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, наразі невідома, суд вважає, що позивач має право самостійно визначити період нарахування пені в межах строку існування заборгованості бюджету з ПДВ з урахуванням положень статті 102 ПК України.

Позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 7196517,27 грн. у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за періоди січень, лютий, березень, квітень, липень 2017 року належать до задоволення.

Так, загальна сума пені, нарахованої на заборгованість з ПДВ за період січень 2017 року в сумі 4822914,00 грн., за період з 01.08.2018 по 30.07.2021 становить 2105697,47 грн.; загальна сума пені, нарахованої на заборгованість з ПДВ за період лютий 2017 року в сумі 2989325,00 грн., за період з 16.11.2018 по 30.07.2021 становить 1117679,95 грн.; загальна сума пені, нарахованої на заборгованість з ПДВ за період березень 2017 року в сумі 7278714,00 грн., за період з 01.08.2018 по 30.07.2021 становить 3177906,47 грн.; загальна сума пені, нарахованої на заборгованість з ПДВ за період квітень 2017 року в сумі 1137071,00 грн., за період з 10.08.2018 по 30.07.2021 становить 490560,47 грн.; загальна сума пені, нарахованої на заборгованість з ПДВ за період липень 2017 року в сумі 1682639,00 грн., за період з 16.10.2019 по 30.07.2021 становить 304672,91 грн.

Розрахунок пені здійснено із застосуванням облікових ставок НБУ, відомості щодо розміру та періоду дії яких розміщено на офіційному веб-сайті НБУ (https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish).

Відповідачем не надавалося заперечень щодо математичного розрахунку суми пені.

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, останній у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість у спірному розмірі, який охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права в національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, §35)).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява №803/02, §31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§40).

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 р. у справі № 360/4040/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 серпня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Сіваченко

Е.Г. Казначеєв