Справа № 440/2195/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2195/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2195/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2022 ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Луганській області), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача:

- щодо відмови зарахувати до стажу її роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, - 2 роки 5 місяців та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки 00 місяців, а всього - 5 років 5 місяців;

- щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 54 відсотки від суддівської винагороди за останньою займаною посадою:

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та на отримання довічного щомісячного грошового утримання, вищевказані періоди та здійснити з 03.11.2021 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 54 відсотки від суддівської винагороди за останньою займаною ОСОБА_1 посадою без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про неправомірність відмови відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки до суддівського стажу підлягає зарахуванню стаж роботи на посадах стажиста судді, консультанта суду, помічника судді Лисичанського міського суду Луганської області та половина строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.08.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначає, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання прийнято за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Вказує, що ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 03.11.2021 у розмірі 50% суддівської винагороди з урахуванням загального стажу роботи 26 років 8 місяців 2 дні, у тому числі стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 16 років 10 місяців 27 днів. За зверненням проведено перевірку правильності нарахування пенсії та виявлено, що пенсію призначено в порушення норм законодавства, оскільки до стажу роботи на посаді судді не зараховано період роботи з 01.06.2011 по 14.06.2021 на посаді судді Лисичанського міського суду Луганської області та період роботи з 15.06.2011 по 16.06.2011 на посаді судді Попаснянського районного суду Луганської області згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1999. Пенсійну справу відкориговано та приведено у відповідність до норм чинного законодавства. Після коригування загальний стаж роботи з урахуванням сплати страхових внесків склав 26 років 8 місяців 22 дні, в тому числі стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 16 років 11 місяців 12 днів. Враховуючи викладене зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів роботи на посадах стажиста судді, консультанта суду, помічника судді Лисичанського міського суду Луганської області та половину строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, законних підстав немає (а.с. 37-40).

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, враховуючи письмові пояснення сторін викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 04.11.2004 №1367/2004 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області (а.с. 19-21).

Постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 №2512-VI "Про обрання суддів" ОСОБА_1 обрано на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області безстроково (а.с. 22-27).

Указом Президента України від 06.06.2011 №644/2011 "Про переведення суддів" позивача переведено в межах п`ятирічного строку на роботу на посаді судді Попаснянського районного суду Луганської області (а.с. 28).

Рішенням Вищої ради правосуддя №2118/0/15-21 від 26.10.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Попаснянського районного суду Луганської області у зв`язку з поданням заяви у відставку (а.с. 29-30), а наказом голови Попаснянського районного суду Луганської області від 02.11.2021 №02-05-1/2 - відраховано зі штату суду (а.с. 30 зі звороту).

За заявою ОСОБА_1 від 03.11.2021 їй призначено щомісячне довічне грошове утримання з 03.11.2021 у розмірі 50% від заробітку, як це видно з рішення УПФ в Попаснянському районі Луганської області №48 від 12.11.2021 (а.с. 41).

Згідно з розрахунком пенсійного органу, при призначенні пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 8 місяців 22 дні, у тому числі стаж роботи на посаді судді 16 років 11 місяців 12 днів, навчання у ВНЗ 4 роки 10 місяців, стажиста судді 4 роки 1 міс. 29 днів, консультанта і помічника судді 1 р. 1 міс. 23 дні (а.с. 42).

01.12.2021 позивач звернулася до ГУПФ в Луганській області із заявою про здійснення їй перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просила врахувати до стажу роботи на посаді судді календарні періоди: безпосереднього стажу роботи на посаді судді - 16 років 11 місяців 10 днів; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (стаж роботи на посадах стажиста судді, консультанта суду, помічника судді Лисичанського міського суду Луганської області) - 3 роки 00 місяців; половину строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого - 2 роки 05 місяців (а.с. 16).

23.12.2021 ГУПФ в Луганській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та надано відповідь за №5111-5531/Л-02/8-1200/21, в якій повідомлено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначено відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 03.11.2021 у розмірі 50% суддівської винагороди при загальному стажі роботи 26 років 8 місяців 2 дні, в тому числі стажі на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 16 років 10 місяців 27 днів. За зверненням проведено перевірку правильності нарахування пенсії та виявлено, що пенсію призначено в порушення норм законодавства, оскільки до стажу роботи на посаді судді не зараховано період роботи з 01.06.2011 по 14.06.2021 на посаді судді Лисичанського міського суду Луганської області та період роботи з 15.06.2011 по 16.06.2011 на посаді судді Попаснянського районного суду Луганської області згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1999. Пенсійну справу відкориговано та приведено у відповідність до норм чинного законодавства. Після коригування загальний стаж роботи з урахуванням сплати страхових внесків склав 26 років 8 місяців 22 дні, в тому числі стажі на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 16 років 11 місяців 12 днів. Враховуючи викладене, зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів роботи на посадах стажиста судді, консультанта суду, помічника судді Лисичанського міського суду Луганської області та половини строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, законних підстав немає (а.с. 17-18).

Не погодившись із правомірністю дій пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді вказаних періодів, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402-VIII).

Пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як свідчить зміст відзиву на позов, відповідач визнає право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ст. 142 Закону №1402-VIII. В той же час суть претензій сторін зводиться до розміру відсотку, з якого має обчислюватися сума цього утримання, де позивач наполягає на необхідності зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки 00 місяців (54%), а відповідач стверджує, що застосуванню підлягають норми чинного Закону №1402-VI, при цьому до стажу роботи має зараховуватися лише час фактичного виконання позивачем обов`язків судді без врахування будь-яких інших періодів трудової діяльності позивача (50%).

Розв`язуючи цю публічно-правову суперечку, суд виходить з наступних міркувань.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається відповідно до ст. 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У ч. 1 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Статтею 7 Закону України від 15.12.1992 № 2862-XII "Про статус суддів" в редакції чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді, передбачалося, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Системний аналіз ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, яка діє з 05.08.2018) в її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" дає підстави для висновку про те, що з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

Таким чином, відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", додатково до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме 3 роки.

Відповідно до абзацу 2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Як з`ясовано судом, з 01.09.1994 по 30.06.1999 позивач навчалася за денною формою навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого. Строк навчання складає 4 роки 10 місяців, звідси - половина строку навчання складає 2 роки 5 місяців, які мають бути враховані відповідачем до стажу для обчислення розміру щомісячного довічного утримання судді.

З урахуванням цього стаж роботи позивача на посаді судді складає 22 роки 04 місяці 10 днів, що надає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді з моменту призначення з 03.11.2021 в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 4% (2% х 2 роки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Всупереч наведеному відповідач відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з моменту призначення 03.11.2021 в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, урахувавши лише стаж роботи безпосередньо на посаді судді 16 років 11 місяців 12 днів (50%), чим допустив порушення вимог частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII.

Відтак порушене право позивача підлягає відновленню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд з метою ефективного захисту права позивача, на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною і скасувати відмову ГУПФ в Луганській області від 04.03.2021 №74

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що належними відповідачами у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці прийнято спеціалістами саме цих управлінь, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 за №3-1 приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 за №13-1).

Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії встановлена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 за №22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Однак доказів того, що рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за принципом екстериторіальності прийнято спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідач не надав, а суд не виявив.

Як видно з протоколу призначення, щомісячне довічне грошове утримання позивачу як судді у відставці призначене у листопаді 2021 року рішенням УПФ в Попаснянському районі Луганської області №48 від 12.11.2021, тоді як розгляд заяви від 01.12.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54% від заробітку здійснював ГУПФ в Луганській області.

З огляду на встановлені обставини зобов`язання щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 належить покласти саме на ГУПФ в Луганській області, як про це й просить позивач.

У зв`язку з цим суд в межах заявлених позовних вимог вважає за необхідне визнати протиправною і скасувати відмову ГУПФ в Луганській області у формі листа від 23.12.2021 №5111-5531/Л-02/8-1200/21 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 03.11.2021 та зобов`язати відповідача здійснити з 03.11.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 54% винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за вирахуванням фактично виплачених сум).

При цьому не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничним розміром, оскільки будь-яких ознак застосування відповідачем таких обмежень суд за наслідками вивчення матеріалів пенсійної справи не виявив.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн.

Оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 50% судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у формі листа від 23.12.2021 №5111-5531/Л-02/8-1200/21 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 03.11.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) здійснити з 03.11.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), виходячи з розрахунку 54 відсотки винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за вирахуванням фактично виплачених сум).

В іншій частині вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частину витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж тридцяти днів з моменту його підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун