Справа № 600/6886/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/6886/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 9 прикордонного загону імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії 9 прикордонного загону імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні;

- зобов`язати 9 прикордонний загін імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 16 лютого 2018 року по 05 листопада 2021 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 16.02.2018 р. його було звільнено зі служби, однак повний розрахунок при звільнені відбувся 05.11.2021 року. У зв`язку із вказаним, позивач стверджує, що за несвоєчасний розрахунок при звільненні відповідача слід зобов`язати виплатити йому середнє грошове забезпечення.

Відповідач у відзиві проти позову зазначив про безпідставність заявленого позову та відсутність підстав для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, відповідач вказує, що виплата 05.11.2021 р. індексації грошового забезпечення позивачу не є правовою підставою для проведення виплати середнього заробітку в розумінні Порядку №100.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.06.2022 р. та від 20.07.2022 р. витребувано у відповідача додаткові докази по справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач проходив службу в 9 прикордонному загоні імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та відповідно до наказу від 16.02.2018 р. №47-ОС звільнений зі служби у зв`язку із закінченням контракту. (а.с. 7-8).

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 за період проходження служби індексації грошового забезпечення. На підставі вказаного звернення та на підставі наказу начальника 9 прикордонного загону імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України відповідачем 05.11.2021 р. було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 6024,59 грн (за вирахуванням обов`язкових податків та платежів) за період з 01.07.2015 р. по 17.02.2018 р., що склало 5934,22 гривень. (а.с. 10, 36-37)

Матеріали справи містять довідку-розрахунок про виплачене грошове забезпечення в місяці виключення зі списків особового складу (лютий 2018 р.), де серед складових грошового забезпечення відсутні відомості нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення. (а.с. 35).

Також матеріали справи містять довідку щодо нарахованого грошового забезпечення позивача за грудень 2017 р. та січень 2018 р. в сумі 25108,32 грн та вказано кількість відпрацьованих днів у вказаний період 62 дні. (а.с. 30).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

За правилами встановленими ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що 16.02.2018 р. позивача було звільнено зі служби у зв`язку із закінченням контракту, при цьому повний розрахунок при звільнені відбувся 05.11.2021 р. шляхом виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 р. по 17.02.2018 р.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України і ст.33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, заробітна плата підлягає обов`язковій індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією). При цьому індексація обов`язкова як для бюджетних установ, так і для інших роботодавців, оскільки є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці працівників.

З вказаних підстав можна зробити висновок, що структура заробітної плати (грошового забезпечення) включає проведення її індексації, а тому невиплата вказаних сум індексації, як складової грошового забезпечення під час звільнення, дає позивачу право на звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні. Таким чином, суд не приймає доводи відповідача, що виплата 05.11.2021 р. індексації грошового забезпечення позивачу не є правовою підставою для проведення виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач не заперечував та надав підтверджуючі докази, що 05.11.2021 р. було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 6024,59 грн (за вирахуванням обов`язкових податків та платежів) за період з 01.07.2015 р. по 17.02.2018 р., що склало 5934,22 гривень. З вказаного слідує, що повний розрахунок при звільненні з позивачем в частині виплати індексації проведено 05.11.2021 року, а тому відповідач зобов`язаний виплатити йому компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні.

Обчислення середнього заробітку за час затримки при звільненні проводиться згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до п.2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, на підставі довідки про нараховане і виплачене позивачу грошового забезпечення встановлено, що за грудень 2017 р. та січень 2018 р. позивачу виплачено - 25108,32 грн та вказано кількість відпрацьованих днів у вказаний період 62 дні.

Виходячи з вказаного, середньоденний заробіток позивача становить 404,97 грн (25108,32/62).

Судом встановлено, що період затримки при звільненні відбувся з 16.02.2018 року по 05.11.2021 року. У вказаний період було 1358 дні, а тому, середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільнені становить 549949,26 грн (404,97 х 1358).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 року №821/1083/17 вказала про те, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні висновки викладені також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц. Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (постанова від 20.05.2020 року, справа №816/1640/17).

Судом встановлено, що виплачена позивачу 05.11.2021 р. індексація грошового забезпечення в сумі 5934,22 грн є значно меншою, ніж розмір стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату грошового забезпечення. При цьому предметом спору щодо затримки є не весь розмір грошового забезпечення, а його індексація.

З огляду на очевидну неспівмірність сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 8365,28 грн. Вказана сума розрахована із розрахунку множення середньоденної суми індексації грошового забезпечення в сумі 6,16 грн (отриманої від ділення виплаченої суми індексації (5934,22 грн) на кількість днів (963) за який було виплачено індексацію грошового забезпечення позивача з 01.07.2015 р. по 17.02.2018 р.) на кількість днів затримки розрахунку при звільненні (1358). Зазначена сума є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Таким чином, суд встановив, що наявні підстави для виплати позивачу середнє грошове забезпечення ( індексації) за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби в сумі 8365,28 гривень.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідачем несвоєчасно проведено повний розрахунок при звільненні з позивачем, а відтак відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки виплати при звільненні в сумі 8365,28 гривень.

Позиція суду щодо вимоги позивача про встановлення відповідачу строку для подання звіту щодо виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд наголошує, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Крім того, наразі відсутні обставини, які б давали підстави для висновків, що відповідачем не буде добровільно виконано рішення суду в даній справі. На підставі вказаного, суд вважає про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду та встановлення судового контролю.

Судові витрати

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, суд не вирішує питання про відшкодування вказаних судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії 9 прикордонного загону імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні.

3. Зобов`язати 9 прикордонний загін імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (індексації) за період з 16 лютого 2018 року по 05 листопада 2021 року в сумі 8365,28 гривень.

4. Відмовити у встановлені судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: 9 прикордонний загін імені Січових Стрільців Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. Промислова, 5, м. Житомир, 10025, ).

Суддя Т.М. Брезіна