Справа № 420/12135/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12135/21

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я. Дата і місце ухвалення: 16.11.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Косцової І.П.

при секретарі Юраш К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Одеська митниця, як відокремлений структурний підрозділ Держмитслужби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2021 року підприємство, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Одеська митниця, як відокремлений структурний підрозділ Держмитслужби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 червня 2021 року №9 та №9, відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що митним органом протиправно прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, які ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» та за платежем «податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів» за результатами документальної невиїзної перевірки дотримання підприємством, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» вимог законодавства України з питань митної справи у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію товарів за митними деклараціями. Так, підставою для встановлення порушення стало отримання відповідей від уповноваженого органу Німеччини, у яких зазначено про не підтвердження преференційного походження товару, оформленого на підставі сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059, внаслідок чого контролюючий орган дійшов висновку щодо заниження позивачем податкових зобов`язань по сплаті митних платежів через безпідставне застосування преференційного режиму зі сплати ввізного мита при митному оформленні товарів. Позивач вважає, що отримання даної інформації не є підставою для нарахування додаткових зобов`язань. Окрім цього, зазначає, що у Одеської митниці були відсутні будь-які підстави для сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей. Обов`язок вжити всі належні заходи для перевірки статусу походження товарів покладено на митні органи, які видають сертифікати з перевезення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, підприємство, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 16.11.2021р. з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано правової оцінки посиланням позивача на відсутність в акті перевірки від 11.06.2021р. №18/7.10-19-19/32153207, на підставі якого Одеською митницею прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, посилань на конкретні підстави проведення верифікації сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059. Частиною 1 статті 33 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014р. не передбачено проведення митними органами країни імпорту перевірки походження товару як в добровільному порядку, так і при наявності будь-яких обґрунтованих сумнівів. Таке право мають лише митні органи країни експорту. Таким чином, митні органи України не мають права перевіряти експортера на предмет походження товару, а можуть лише ініціювати таку перевірку і лише за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару.

Також, апелянт посилається на те, що судом не враховано наявність суперечливих відомостей в листі митного органу ФРН, який став підставою для призначення перевірки та нарахування за її результатами підприємству, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» грошових зобов`язань. Зокрема, з одного боку, в ньому стверджується про справжність сертифікатів EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059, а з іншого боку зазначається, що товари, на які поширюються вказані сертифікати, не є продукцією за походженням з країн Європейського Союзу, у зв`язку з чим вони не підлягають опрацюванню в пільговому режимі. До того ж, невідповідність сертифікату з перевезення форми EUR.1 базується лише на посиланнях митного органу на примітку Додатку ІІІ Протоколу І, що не впливає на походження товару.

Посилається апелянт і на те, що сертифікат з перевезення форми EUR.1 видається митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. У імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікату. А відтак, відповідальність за оформлення та видачу сертифікату і правдивість інформації, що в ньому зазначена, лежить виключно на експортері (продавцеві товару). Відповідачем не надано доказів визнання недійсними сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059 чи доказів притягнення експортера до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що суб`єкт підприємницької діяльності - підприємство, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» дотримався умов режиму вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом та правомірно застосував тарифну преференцію за імпортованим товаром з країн ЄС (код пільги 410 товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу), що підтверджується сертифікатами з перевезення (походження) товару форми EUR.1, виданими митним органом Німеччини, на підставі яких митний орган України здійснив митне оформлення товару. Під час митного оформлення товару позивач надав митному органу всі необхідні документи для завершення митних процедур та у митного органу не було зауважень щодо достатності та правильності їх оформлення.

Одеська митниця Держмитслужби подала письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить скаргу підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано листи уповноваженого органу Німеччини від 11.11.2020р. та від 24.02.2021р. про не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення форми EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059 за результатами проведеної перевірки. Таким чином, статус походження товарів, зазначених у відповідних сертифікатах, не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення ІІ до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. При цьому, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки у відповідності до п.2 ч.2 ст.351 МК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що зареєстрованими видами господарської діяльності підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» (скорочене найменування ПГОІ «Елкон-Дізайн»), пов`язаними із здійсненням зовнішньоекономічних операцій, є: виробництво інших меблів (основний, КВЕД 31.09); механічне оброблення металевих виробів (КВЕД 25.62); виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі (КВЕД 31.01); виробництво кухонних меблів (КВЕД 31.02);виробництво матраців (КВЕД 31.03); ремонт меблів і домашнього начиння (КВЕД 95.24).

ПГОІ «Елкон-Дізайн» укладено з компанією-нерезидентом Hochsmann GmbH (ФРН) зовнішньоекономічні договори від 05 лютого 2019 року №А190041, від 04 червня 2019 року №А191556 та від 24 квітня 2019 року №А190674, за якими позивачем придбано бувші у використані верстати для обробки дерева та компресор.

За митними деклараціями від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752, від 08.07.2019р. №UA500060/2019/020508 та від 09.07.2019р. №UA500060/2019/020614 відповідно до укладених договорів ПГОІ «Елкон-Дізайн» імпортувало на територію України товари:

- верстат з обробки дерева - кромкооблицювальний верстат - 1шт. ID 66915 ІМА ADVANTAGE 400L, рік випуску 2015 (бувший у використанні). Заводський номер 50578. Торгівельна марка - IMA. Виробник: IMA Polska Sprezedaz I Serwis sp.zo.о Країна виробництва EU;

- компресор об`ємний, багатораторний, гвинтовий ID 17330 ATLAS COPCO GA30 VSD - 1шт. Рік випуску 2009 (б/у). Номер АЗІ428403. Виробник - ATLAS COPCO GmbH . Країна виробництво - ВЕ;

- верстат з обробки дерева складальний ID70764 WEIMA HD 520 DUO - 1шт. Рік випуску - 2015 (б/у). Заводський номер 950-1369. Виробник WEIMA Maschinenbau GmbH . Країна виробництва - DE.

На підставі наказу в.о. начальника Одеської митниці Держмитслужби від 27.05.2021р. №363, у період з 07.06.2021р. по 10.06.2021р. посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби проведено документальну невиїзну перевірку ПГОІ «Елкон-Дізайн» щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи у частині обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію України товарів за митними деклараціями від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752, від 08.07.2019р. №UA500060/2019/020508 та від 09.07.2019 №UA500060/2019/020614.

За результатами перевірки складено акт від 11.06.2021р. №18/7.10-19-19/32153207, яким зафіксовано порушення ПГОІ «Елкон-Дізайн»:

- ч.5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України, Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 08.11.2017р., неправомірне застосування режиму вільної торгівлі та преференції до товару, оформленого за митними деклараціями, які перевірялися, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 184 733,91 грн.;

- п.190.1 ст.190 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 36 946,78 грн.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що ПГОІ «Елкон-Дізайн» за МД від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752 здійснено митне оформлення 2 товарів, з них із застосуванням преференції до товару №1 « 1. верстат з обробки дерева - кромкооблицювальний верстат - 1шт. ID 66915 ІМА ADVANTAGE 400L, рік випуску 2015 (бувший у використанні). Заводський номер 50578. Торгівельна марка - IMA. Виробник: IMA Polska Sprezedaz I Serwis sp.zo.о Країна виробництва EU». Митна вартість визначена за основним методом та становить 2588809,02 грн.

Митне оформлення товару здійснено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом « 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої статті 29 Додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)».

Преференцію по сплаті ввізного мита застосовано на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 25.02.2019р. №А 660059, зазначеного у графі 44 за кодом документу « 09», а саме: до товару №1 за кодом згідно з УКТ ЗЕД застосована зменшена ставка мита (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 5%). При цьому, відповідно до даних, наведених у графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» МД від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752 сума ввізного мита (код 020), що нарахована умовно за товаром №1 складає 129440,45 грн.

За МД від 08.07.2019р. №UA500060/2019/020508 ввезено товар №1 «1. Компресор об`ємний, багатороторний, гвинтовий: ІD 17330 ATLAS COPCO GA ЗО VSD 1 шт. Piк випуску: 2009 (бувший у використанні). Номер верстата: АРІ428403. Продуктивність - 5,58 м3/хвилину. Використовується у власному деревообробному виробництві для створення необхідного рівня тиску в системі подачі повітря. Торгівельна марка - ATLAS СОРСО. Виробник - ATLAS COPCO GmbH. Країна виробництва - ВЕ.» за кодом згідно з УКТ ЗЕД . Країна походження - EU. Митна вартість визначена за основним методом та становить 245898,31 грн.

Митне оформлення товару №1 за МД від 08.07.2019р. №UA500060/2019/020508 здійснено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом « 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої статті 29 Додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, 1 пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами з іншої сторони)».

Преференцію по сплаті ввізного мита застосовано на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 04.07.2019р. №А 761751, зазначеного у графі 44 за кодом документу « 0954», а саме: до товару №1 за кодом згідно з УКТ ЗЕД застосована зменшена ставка мита - 0% (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 2%). При цьому, відповідно до даних, наведених у графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» МД від 08.07.2019р. №UA500060/2019/020508 сума ввізного мита (код 020), що врахована за товаром №1, складає 4917,97 грн.

За МД від 09.07.2019р. №UA500060/2019/020614 здійснено митне оформлення 4 товарів, з них із застосуванням преференції - до товару №1 « 1. Верстати для обробки дерева - верстати складальні: Брикетирувальний прес (вкл.вакуумну помпу BECKER VTLF 2.250) ID 70764 WEIMA HD 520 DUO - 1 шт. Рік випуску: 2015 (бувший у використанні). Заводський номер верстата: 950-1369. Частково у розібраному стані. Використовується у власному деревообробному виробництві для пресування тирси у брикети. Торгівельна марка - WEIMA. Виробник - WEIMA Maschinenbau GmbH. Країна виробництва - DE.» за кодом згідно з УКТ ЗЕД . Країна походження - EU. Митна вартість визначена за основним методом та становить 1007509,79 грн.

Митне оформлення товару №1 за МД від 09.07.2019р. №UA500060/2019/020614 здійснено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом « 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої статті 29 Додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)».

Преференцію по сплаті ввізного мита застосовано на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 04.07.2019р. №А 761751, зазначеного у графі 44 за кодом документу « 2954», а саме: до товару №1 за кодом згідно з УКТ ЗЕД застосована зменшена ставка мита (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 5%). При цьому, відповідно до даних, наведених у графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» МД від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752 сума ввізного мита (код 020), що нарахована умовно за товаром №1, складає 50375,49 грн.

Перевіркою встановлено, що листом Департаменту адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання Держмитслужби від 10.12.2020р. №15/15-03-01/7.10/492 до Одеської митниці Держмитслужби направлено відповідь уповноваженого органу Німеччини від 11.11.2020р. №Z 4215F-432/20-1 щодо результату перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 04.07.2019р. №А761751, який надавався ПГОІ «Елкон-Дізайн» до МД від 08.07.2019р. №UA500060/2019/020508 та від 09.07.2019р. №UА500060/2019/020614.

У відповіді уповноваженого органу Німеччини зазначено, що перевірка показала, що сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 04.07.2019р. №А761751 є справжнім, але перелічені в ньому товари не є продуктами походженням у значенні Доповнення І до Конвенції.

Разом із відповіддю надіслана копія сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 04.07.2019 №А761751 з відміткою у графі 14 «Результати перевірки», що виконана перевірка довела, що цей сертифікат не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності.

Також, листом Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Держмитслужби від 26.04.2021р. №15/15-03/7.10/1018 направлено до Одеської митниці Держмитслужби відповідь уповноваженого органу Німеччини від 24.02.2021р. №Z 4215 F-458/20-1 щодо результату перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 25.02.2019р. №А 660039.

У відповіді уповноваженого органу Німеччини зазначено, що перевірка показала, що сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 25.02.2019р. №А660059 є справжнім, але перелічені в ньому товари не є продуктами з походженням у значенні Доповнення І до Конвенції.

Разом із відповіддю надіслана копія сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 25.02.2019р. №А660059 з відміткою у графі 14 «Результат перевірки», що виконана перевірка довела, що цей сертифікат не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності.

Враховуючи викладене митним органом встановлено відсутність в рамках Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження підстав для надання преференційного режиму товарам, оформленим за митними деклараціями від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752, від 08.07.2021р. №UA500060/2019/020508 та від 09.07.2019р. №UA500060/2019/020614.

Відтак, за висновками митного органу, вказані товари мають бути оподатковані ввізним митом за ставками згідно з Митним тарифом України (без застосування преференційного режиму). Факти неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита призвели до заниження ПГОІ «Елкон-Дізайн» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за згаданими митними деклараціями на загальну суму 221680,69 грн., (з яких: ввізного мита 184 733,91 грн., ПДВ 36946,78 грн.).

На підставі висновків акту перевірки від 11.06.2021р. №18/7.10-19-19/32153207 Одеською митницею Держмитслужби 29.06.2021р. винесено податкові повідомлення-рішення:

- №9 про збільшення ПГОІ «Елкон-Дізайн» суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість з товарів, ввезених на митну територію України суб`єктами господарювання» на суму 55420,17 грн. (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 36946,78 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18473,39 грн.);

- №9 про збільшення підприємству суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» на суму 277100,86 грн. (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 184733,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 92366,95 грн.).

Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень ПГОІ «Елкон-Дізайн» оскаржило їх в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що статус походження товарів у сертифікатах з перевезення товару форми EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059, наданих позивачем, не підтверджений у відповідності з вимогами Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Відтак, суд погодився з висновками митного органу, що до вказаних товарів не може бути застосований преференційний режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 271 Митного кодексу України (далі - МК України) мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1 ст.276 МК України платником мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст.278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Колегія суддів зауважує, що в даній адміністративній справі суть спору між сторонами стосується виключно встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та, як наслідок, наявності чи відсутності у ПГОІ «Елкон-Дізайн» права на застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного товару.

Відповідно до частин 1-3 статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Згідно з частиною 6 статті 36 МК України положення МК України застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини 7 статті 36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

З 1 січня 2016 року набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014р., розділ IV якої «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» встановлює порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди, кожна Сторона, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу II «Визначення концепції «походження товарів» Протоколу 1 до Угоди з метою впровадження цієї Угоди такі товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в Європейському Союзі відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони, зокрема, повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Згідно з частинами 1-3 статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі ввезення на митну територію України товарів до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (пункт 1 частини 3 статті 44 МК України).

Отже, серед переліку документів, які можуть підтвердити країну походження товару, сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску таких відповідно до заявленого митного режиму.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 - це документ, що видається митними органами країни експорту для підтвердження відповідності товару вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про асоціацію, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

Обов`язок вжити всі належні заходи для перевірки статусу походження товарів, забезпечити правильне заповнення бланків сертифікату з перевезення товару EUR.1 покладено на митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1.

З матеріалів справи встановлено, що до митного оформлення позивачем було надано сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 14.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А660059, видані митними органами країни експорту, на підставі яких підтверджено преференційне походження товару з Європейського Союзу, у зв`язку із чим застосовано тарифну пільгу (тарифну преференцію) щодо ставок митного тарифу на підставі Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, ратифікованої Законом України від 16.09.2014р. №1678-VII.

Згідно вказаних сертифікатів країною походження товарів, які були ввезені позивачем за поданими митними деклараціями, є Європейський Союз.

Відповідно до частини 1 статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Згідно зі ст.25 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди.

Статтею 28 Протоколу І встановлено, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, interalia (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Відповідно до положень частини 1 статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Частинами 1 та 2 статті 37 розділу ІV Угоди про асоціацію встановлено, що Сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю. Якщо Сторона на основі об`єктивно задокументованої інформації відчуває неспроможність забезпечити адміністративне співробітництво та/або відчуває існування незаконних дій або шахрайства іншої Сторони відповідно до цієї Глави, заінтересована Сторона може тимчасово призупинити дію відповідного преференційного режиму для відповідного товару (товарів) згідно із цією статтею.

Відповідно до статті 32 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І до Угоди про асоціацію Митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс. З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Згідно з положеннями статті 33 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І до Угоди про асоціацію подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Відповідно до частини 5 статті 45 МК України у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку щодо можливості митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Водночас, відповідачем не наведено обставин за яких після завершення митного оформлення виникла обґрунтована підозра, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Висновки контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на преференцію базуються виключно на листах уповноваженого органу Німеччини від 11.11.2020р. №Z 4215F-432/20-1 щодо результату перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 04.07.2019р. №А761751 та від 24.02.2021р. №Z 4215 F-458/20-1 щодо результату перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 25.02.2019р. №А 660039, в яких зазначено, що зазначені сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 є справжніми, але перелічені в них товари не є продуктами походженням у значенні Доповнення І до Конвенції.

Між тим, під час проведення документальної перевірки, ПГОІ «Елкон-Дізайн» було надано митному органу: інвойс R190674 від 05.06.2019; контракт А 190674 від 25.04.2019; специфікація до контракту А 190674 від 25.04.2019; платіжне доручення №2634 від 23.05.2019; митна декларація від 09.07.2019 № UA500060/2019/020614; контракт А 191556 від 04.06.2019; специфікація до контракту А 191556 від 04.06.2019; платіжне доручення від 07.06.2019; митна декларація від 08.07.2019 № UA500060/2019/020508; інвойс R190041 від 05.02.2019; контракт А 190041 від 05.02.2019; специфікація до контракту А 190041 від 05.02.2019; платіжне доручення №5 від 22.02.2019; митна декларація від 01.03.2019 № UA500060/2019/005752.

Зауваження щодо оформлення, достовірності та змісту зазначених документів, які також підтверджують статус походження товару в ЄС, у митного органу відсутні, про що свідчить, зокрема і акт перевірки.

На думку колегії суддів, вказані листи уповноваженого органу Німеччини не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Німеччини до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера.

З огляду на те, що сертифікат з перевезення товару є офіційним документом у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, тому такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону не чинними, підробленими чи недійсними.

В даному випадку доказів того, що зазначені сертифікати форми EUR.1 визнані недійсними відповідачем суду надано не було, як і не надано доказів притягнення експортера до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів.

Колегія суддів звертає увагу, що в листах уповноваженого органу Німеччини від 11.11.2020р. №Z 4215F-432/20-1 та від 24.02.2021р. №Z 4215 F-458/20-1 вказано, що сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 04.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А 660039 є справжніми.

Водночас, позивачем подано до суду декларації (з офіційним перекладом) постачальника товарів (компанія Hochsmann GmbH (ФРН), у яких заявляється, що товари вказані у деклараціях виготовлені в ЄС і відповідають правилам походження пільгового транспортного сполучення Україною.

Варто також наголосити, що митним органом також і не доведено обставин за наявність яких у нього після завершення митного оформлення товарів виникли обґрунтовані підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові №240/7093/19 від 01 березня 2021 року, міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Беручи до уваги, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запити якого проводилася перевірка документів про походження товарів, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, колегія суддів вважає, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Проведення документальної невиїзної перевірки з підстави, наведеної у пункті 2 частини 2 статті 351 МК України, можливе лише за умови, якщо інформація, що надійшла від уповноважених органів іноземних держав, свідчить про непідтвердження автентичності поданих контролюючому органу документів або про недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Основні вимоги до оформлення документальних перевірок закріплені у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. №727 (далі - Порядок).

Згідно пункту 5 розділу 2 названого Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до пп.7 п.4 роз.3 Порядку результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства. У разі встановлення перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків; зазначити невідповідність даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки, на підставі первинних документів платника податків; вказати первинні документи та інші матеріали, що свідчать про наявність порушень. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, митної вартості та країни походження товарів, підстави для звільнення від оподаткування митними платежами окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті (довідці) документальної перевірки.

Колегія суддів зауважує, що в акті перевірки відсутній виклад з підтвердженням відповідними первинними документами або іншими матеріалами надання позивачем недостовірних документів чи недостовірної інформації, або інших протиправних дій декларанта, які спричинили заниження обов`язкових платежів під час митного оформлення; невідповідності даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки; не вказано на наявність первинних документів та інших матеріалів, що свідчать про наявність порушень.

Зі змісту акту перевірки від 11.06.2021р. №18/7.10-19-19/32153207 не можливо встановити, що спричинило перевірку достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та правильності інформації, що міститься в даних документах, які обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів мали митні органи країни імпорту.

Оскільки сертифікат є офіційним документом, у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, тому такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону не чинним, підробленим, недійсним чи ін. Допоки ж такий документ чи інформація в ньому не визнаний уповноваженими органами чи судом не законними, до нього застосовується презумпція правомірності.

На думку колегії суддів, позивачем дотримано умов режиму вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом та правомірно застосовано тарифну преференцію за імпортованим товаром з країни Європейського Союзу, що підтверджується сертифікатами про походження EUR.1, виданими митним органом Німеччини, на підставі яких митний орган України здійснив митне оформлення товару. Під час митного оформлення імпортованого товару позивач надав національному митному органу всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України (код пільги 410 товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу).

Позивачем було сплачено в повному об`ємі всі обов`язкові митні платежі, подані всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару, а сам сертифікат про походження товару є чинним та не скасованим.

Колегія суддів вважає, що Одеською митницею, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, належними доказами не доведено, що товар, митне оформлення якого здійснено ПГОІ «Елкон-Дізайн» за митними деклараціями від 01.03.2019р. №UA500060/2019/005752, від 08.07.2021р. №UA500060/2019/020508 та від 09.07.2019р. №UA500060/2019/020614 на підставі сертифікатів EUR.1 від 04.07.2019р. №А761751 та від 25.02.2019р. №А 660039 є таким, що не походить з ЄС та не має преференційне походження ЄС для надання режиму вільної торгівлі в рамках Угоди. А відтак, пільги надані (отримані) позивачем правомірно, з дотриманням вимог Протоколу 1 Угоди.

В даному випадку висновки митного органу не відповідають критерію доведення «поза розумними сумнівом».

Таким чином, контролюючий орган, у відповідності до пункту 54.4 статті 54 ПК України, не мав правових підстав самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3.6 статті 54 ПК України.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями, серед іншого, є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність або недоведеність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за таке правопорушення.

Аналіз встановлених обставин даної справи у сукупністю з вищенаведеними правовими нормами дають підстави вважати, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність спірних податкових повідомлень-рішень від 29.06.2021р. №9 і №9. За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПГОІ «Елкон-Дізайн» в частині скасування зазначених податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до позовних вимог ПГОІ «Елкон-Дізайн» про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн., то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині виходячи з наступного.

В силу статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з положеннями статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За приписами пункту 5 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 71 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №818/1429/17, від 26 листопада 2020 року у справі №826/18130/16.

У позовній заяві позивачем зазначено, що протиправні дії митного органу щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень мали негативний вплив на нього, а саме: виникнення тимчасової нестачі обігових коштів.

Однак, такі доводи не можуть слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, а вказані ПГОІ «Елкон-Дізайн» обставини щодо тимчасової нестачі обігових коштів самі по собі не є свідченням заподіяння позивачу моральної шкоди без доведення наявності наслідків в діяльності підприємства, які спричинила така нестача, тому колегія суддів доходить висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 6000 грн. слід відмовити.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки при вирішенні спору в частині вимог ПГОІ «Елкон-Дізайн» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 червня 2021 року №9 та №9 судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, тому колегія суддів приходить до висновку, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 16.11.2021р. підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції за позовну вимогу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 червня 2021 року №9 та №9 позивачем було сплачено судовий збір в сумі 4987,82 грн. (платіжне доручення №1029 від 14.07.2021р.), а при поданні апеляційної скарги за вказану вимогу сплачено 7481,73 грн. судового збору (платіжне доручення №256 від 21.12.2021р.).

Таким чином, на підставі ст.139 КАС України, з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ПГОІ «Елкон-Дізайн» підлягає стягненню 12 469,55 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Одеської митниці Держмитслужби від 29 червня 2021 року №9 та №9.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (, вул.Лип Івана та Юрія, 21а, м.Одеса, 65078) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» (, 4-й Житомирський пров., 28, м.Одеса, 65098) судовий збір в сумі 12469,55 грн. (дванадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять гривень 55 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 серпня 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

І.П. Косцова