Справа № 500/2809/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/2809/22

08 серпня 2022 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській обл. Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2022 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській обл. Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення виконавчого збору від 14.12.2020 у розмірі 818537 грн.05 коп.

У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161,172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, та містить такі недоліки.

За приписами частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач оскаржує рішення органу державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору.

Особливості провадження в адміністративних судах у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту позовних вимог, позивач просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 14.12.2020

Разом з тим, всупереч вимогам пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позивач звернувся до суду з позовом 03.08.2022, тобто після спливу встановленого строку звернення до суду у даній категорії справ (десятиденний строк) без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що в тексті позовної заяви позивач покликається на те, що після отримання підприємством платіжної вимоги № 85970847 від 08 липня 2022 року, а також після повідомлення у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) «в усному порядку» про те, що в загальну суму, яка стягнена входить виконавчий збір по даній справі №921/39/18, що повернута стягувану, - у позивача виникла необхідність ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, оскільки підприємство не одержувало постанову про стягнення виконавчого збору по вказаній справі.

Позивач вказує, що його уповноваженим представником подано до відповідача заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58970847, на підстав якої, станом на 25.07.2022, представник підприємства ознайомився із матеріалами виконавчого провадження за № 58970847, яке було відкрито на підставі одержаної від стягувача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» заяви № 03/523 від 18 квітня 2019 з наказом про примусове виконання рішення від 02 липня 2018 року у справі № 921/39/18 на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року про стягнення з позивача на користь стягувача - 8064404, 53 грн (вісім мільйонів шістдесят чотири тисячі чотириста чотири гривні 53 копійки) вартості компенсації неврегульованого небалансу природного газу та 120966,00 грн (сто двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 00 копійок) в повернення сплаченого судового збору та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2019.

Надалі позивач вказує, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» подано відповідачу заяву про повернення виконавчого документа ВП № 58970847, з огляду на що відповідачем винесено (однією датою - 14.12.2020) три постанови у виконавчому провадженні № 58970847, а саме:

постанова про стягнення виконавчого збору від 14.12.2020, яка є предметом оскарження в межах даної судової справи;

постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 14.12.2020;

постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.12.2020.

Так, позивачем зазначено, що в матеріалах вказаного виконавчого провадження міститься інформація, про те, що кожна із зазначених постанов направлялась підприємству окремими супровідними листами, зокрема:

постанова про стягнення виконавчого збору від 14.12.2020 - супровідним листом від 14.12.2020 за № 14590;

постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 14.12.2020 - супровідним листом від 14.12.2020 за № 14592;

постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.12.2020 - супровідним листом від 14.12.2020 за № 14593, яку підприємство одержало.

До позовної заяви позивачем долучено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.12.2020 та оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 14.12.2020.

При цьому позивачем до вказаних постанов долучено лише один супровідний лист відповідача, а саме: від 14.12.2020 за № 14593, на якому міститься штам підприємства про отримання вказаної постанови №730 від 17.12.2020, яку направлено згідно вказаного супровідного листа.

Водночас, підприємство стверджує, що ним не одержано інших двох постанов, винесених 14.12.2020 у межах ВП № 58970847, в тому числі оскаржувану про стягнення витрат виконавчого провадження від 14.12.2020, направлену, за твердженням позивача, супровідним листом від 14.12.2020 за № 14592, а ознайомився позивач з останньою лише 25.07.2022, з огляду на що, не погоджуючись з такою постановою та вважаючи її протиправною, - звернувся 03.08.2022 (дата відтиску поштового штемпеля на конверті, яким направлено позов у суд) з даним позовом в суд.

Надаючи оцінку викладеним в позовній заяві обставинам в частині дотримання позивачем строку на звернення до суду із даним позовом суд виходить з наступного.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у встановлений законом час, в даному випадку протягом десяти днів, від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд також наголошує, що «поважними» причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує «поважність» причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Предметом спору в даній справі є постанова від 14 грудня 2020 року у ВП №58970847 про стягнення виконавчого збору в сумі 818537,05 грн.

В позовній заяві позивач вказує на дотримання строку звернення до суду, оскільки про наявність оскаржуваної постанови у ВП №58970847 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 818537,05 грн йому стало відомо 25 липня 2022 року, оскільки представник позивача звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення із матеріалами ВП №58970847 та отримав її копію.

Однак, суд вважає, що Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» не доведено дотримання строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що ознайомлення 25.07.2022 з матеріалами виконавчого провадження №58970847 та отримання копії оскаржуваної постанови від 14.12.2020 за заявою позивача, - не підміняє собою дати з якої позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Так, судом встановлено та підтверджено позивачем, що постанову відповідача про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.12.2020 ним отримано у 2020 році (17.12.2020).

У пункті 2 вказаної постанови зазначено: «постанову про стягнення виконавчого збору від 14.12.2020, постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 14.12.2020 вивести в окремі провадження».

Зазначене у пункті 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу свідчить в користь того, що позивач, отримавши постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, був проінформований про те, що окрім вказаної постанови державним виконавцем винесено 14.12.2020 також ще дві постанови (про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження), які виведено в окремі виконавчі провадження.

Суд зазначає, що позивач долучаючи до матеріалів судової справи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, не долучив до неї копії супровідного листа відповідача за №14590 від 14.12.2020, хоча стверджує що згідно матеріалів виконавчого провадження саме вказаним супровідним листом направлялась оскаржувана постанова.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем, в підтвердження факту отримання іншої постанови, а саме: постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, - долучено супровідний лист за №14593 від 14.12.2020 з відміткою про її отримання позивачем станом 17.12.2020 зі змісту якого неможливо ідентифікувати, яку саме з постанов, винесених 14.12.2020 у виконавчому провадженні №58970847, отримано позивачем 17.12.2020.

В той же час, суд звертає увагу на те, що в тексті зазначеного супровідного листа міститься вказівка відповідача «направляє для виконання» постанову від 14.12.2020, що на переконання суду, може свідчити в користь того, що вказаним супровідним листом скерована позивачу саме постанова про стягнення з позивача виконавчого збору, позаяк постанова про «повернення виконавчого документа стягувачу» не передбачає для боржника будь-якого «виконання» апріорі.

Таким чином, станом на 17.12.2020 позивачу було відомо про наявність постанови від 14.12.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 818537,05 грн та її виведення в окреме виконавче провадження.

Проте з позовом про оскарження вказаної постанови позивач звернувся лише 03.08.2022, тобто після спливу більше півтора роки.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позовна заява подана до суду поза межами десятиденного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, суду не представлено.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно усунути зазначений недолік позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску.

Крім того, до позовної заяви додано платіжне доручення №2607 від 29.07.2022 про сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Порядок сплати судового збору регламентує Закон України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір». Згідно з частиною першою статті 3, частиною першою статті 4 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За нормами абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481 гривня.

З позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивачем (юридичною особою) заявлено вимогу майнового характеру про скасування постанови у виконавчому провадженні №58970847 про стягнення виконавчого збору у розмірі 818537 (вісімсот вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 05 коп.

Відтак, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 12278 (дванадцять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 06 коп (818537,05 грн*1,5 відсотка), однак, до позовної заяви додано докази сплати судового збору у сумі 2481,00 грн, що не відповідає встановленому законом розміру за подання до адміністративного суду позову майнового характеру юридичною особою.

З огляду на що, позивачу слід доплатити судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 9797 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 06 коп (12278,06 грн - 2481,00 грн) за такими платіжними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Терн.обл./тг м.Терноп./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA4019751, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101;(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Тернопільський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання на адресу суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску;

- доказів про сплату судового збору в розмірі 9797 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 06 коп.

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській обл. Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду:46021 м.Тернопіль, вул. Грушевського, 6.

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити учасникам справи, що адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Мірінович У.А.