Справа № 462/3682/22
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3682/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Петришак С.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Леськів Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 22.07.2022 року звернулася в суд із адміністративним позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради,в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради № 32 від 01.07.2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600 грн., а справу провадженням закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаною постановою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено штраф у розмірі 13600 грн. за те, що вона, працюючи продавцем магазину «Чарка до свята» за адресою: АДРЕСА_1 , 06.06.2022 року о 11.20 год. здійснила продаж пива в заборонений час, порушивши вимоги Розпорядження Львівського міського голови від 01.06.2022 року № 174. Таку постанову вважає протиправною, винесеною за відсутності доказів її вини, оскільки вона здійснила продаж пива в заборонений час не навмисно, оскільки вважала, що відпускає пиво вже після 12.00 год., коли це дозволено, а через заватнаженість та заклопотаність. Вказує також на те, що оскарждувана постанова була винесена за її відсутності, тому вона не могла навести адміністративній комісії свої доводи та заперечення. Відповідачем при накладенні адміністративного стягнення в максимальному розмірі всупереч ст.33 КУпАП не обґрунтовано жодним чином таке рішення. З метою захисту порушеного права позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.

В матеріалах справи наявний, поданий представником відповідача відзив на позов, згідно якого представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заперечуючи проти заявлених позивачем вимог, зазначила про те, що оскаржувана постанова прийнята з урахуванням наявності переконливих доказів наявності в діях позивача складу інкримінованого їй у вину адміністративного правопорушення, які позивачем не спростовані, натомість сама ОСОБА_1 фактично визнає факт продажу пива в заборонений час. Адміністаративною комісією дотримано процедуру винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачену КУпАП, зміст постанови відповідає ст.283 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч.2 ст.156 КУпАП.

В судовому засідання позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просила задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, зазначаючи про його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Диспозиція ч.2 ст.156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно Розпорядження Львівського міського голови № 174 від 01.06.2022 року внесено зміни в п.1 Розпорядження Львівського міського голови від 19.03.2022 року № 93 і заборонено з 03.06.2022 року і до закінчення терміну, на який було введено воєнний стан, продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних та слабоалкогольних напоїв закладам торгівлі та громадського харчування усіх форм власності на території Львівської міської територіальної громади з 21.00 год. до 12.00 год.

Судом встановлено, що 01.07.2022 року адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради було винесено відносно ОСОБА_1 постанову №32 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, за те, що вона, працюючи продавцем магазину «Чарка до свята» за адресою: м.Львів, вул.Садова, 29, 06.06.2022 року о 11.20 год. здійснила продаж пива в заборонений час, порушивши вимоги Розпорядження Львівського міського голови від 01.06.2022 року № 174. Оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600,00 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Так, відповідачем надано суду належні та допустимі докази, які в своїй сукупності доводять правомірність рішення адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради у формі постанови від 01.07.2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, та й сама ОСОБА_1 в позовній заяві визнає факт продажу нею пива 06.06.2022 року в заборонений час, а її доводи про неумисність таких дій не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи. Таким чином висновок відповідача про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, є законним та належно обґрунтованим.

Також суд приймає до уваги доводи представника відповідача, що при розгляді адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 адміністративною комісію дотримані вимоги закону, в тому числі щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду, оскільки, як встановлено, відповідачем завчасно 27.06.2022 року скеровано на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією поштового зв`язку повідомлення про засідання адміністративної комісії 01.07.2022 року, а ОСОБА_1 було відомо про складання щодо неї 06.06.2022 року протоколу за ч.2 ст.156 КУпАП і про орган, який буде вирішувати питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, тому повинна була цікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд, вирішуючи даний спір, виходить з того, що з метою індивідуалізації відповідальності закон (частина 2 статті 33 КУпАП) вимагає від органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справу, під час накладення стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто при притягненні особи до адміністративної відповідальності, вид і розмір стягнення має визначатися виходячи зі тяжкості вчиненого правопорушення, його характеру та конкретних обставин, та мати достатній виховний характер для правопорушника.

В даному випадку, вказані обставини відповідачем не визначались та в достатній мірі не досліджувались, що, виходячи з положень чинного законодавства, має наслідком порушення одного з принципів адміністративної відповідальності, а саме, що визначений вид адміністративного стягнення та його розмір має відповідати значимості вчиненого правопорушення.

Натомість відповідач, застосував адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.156 КУпАП шляхом накладення штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті, а саме в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600 грн.

Однак, при накладенні такого адміністративного стягнення відповідачем не враховано положення ст.23 та ч.2 ст.33 КУпАП щодо індивідуалізації покарання, а саме що позивач вчинила дане правопорушення вперше, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався (відповідачем не надано таких даних), має на утриманні неповнолітнього сина, якого утримує сама, її заробітна плата за період з липня 2021 року по червень 2022 року складає 74923,55 без вирахування податків.

Таким чином, відповідачем не з`ясовано матеріального і сімейного стану позивача, ступеня її вини, в зв`язку з чим штраф у такому максимальному розмірі за вчинення правопорушення вперше може бути значним фінансовим тягарем для позивача, не відповідає принципу індивідуалізації покарання.

З огляду на наведене, призначення штрафу щодо ОСОБА_1 в максимальному розмірі суд вважає необґрунтованим, тому згідно з п.4 ч.3 ст.286 КАС України наявні підстави для зменшення суми стягнення зі 800 до 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., в зв`язку з чим в частині розміру накладення адміністративного стягнення постанова підлягає зміні.

В іншій частині постанову адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради № 32 від 01.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, суд залишає без змін.

За такого рішення про часткове задоволення позову, враховуючи положення ст.139 КАС України щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину судового збору, який належало сплатити ОСОБА_1 , за подання даного позову, а саме 248,10 (496,20 : 2) грн.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., а слід було сплатити 496,20 грн., то згідно вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 підлягає поверненню 496,20 грн. надміру сплаченого згідно квитанції №82 від 22.07.2022 року судового збору.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 73-77, 90, 241-246, 268, 271, 272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, застосований до ОСОБА_1 згідно постанови адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради №32 від 01.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн., та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 248,10 грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у Залізничному районі м.Львова (, що розташоване за адресою: м.Львів,вул.Виговського, 34) повернути ОСОБА_1 496,20 грн. надміру сплаченого згідно квитанції № 82 від 22.07.2022 року судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, місцезнаходження: м.Львів, вул.І.Виговського, 34.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний