Справа № 352/2686/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питання зупинення провадження

04 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 352/2686/21 пров. № А/857/7428/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Довгої О. І.
Запотічного І. І.
з участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №352/2686/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №352/2686/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2022 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у розгляді справи оголошено перерву до 04.08.2022.

04 серпня 2022 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання, у якому просить суд апеляційної інстанції зупинити провадження у справі. Вимоги клопотання обгрунтовує тим, що на розгляді Окружного адміністративного суду м.Києва у порядку адміністративного судочинства перебуває справа №640/23814/21 за позовом громадської організації «Ярош «Україна понад усе», третя особа МОЗ, про визнання ряду Постанов Кабінету Міністрів України незаконними.

Надаючи правову оцінку заявленому клопотанню суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі визначено статтею 236 КАС України.

За приписами п.3 ч.1 ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Отже, необхідною передумовою зупинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 236 КАС України є неможливість її розгляду до вирішення по суті іншої справи.

Ця підстава виникає тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для цієї справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, слід зазначити, що за правилами пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що за нормами КАС України віднесено до категорії термінових справ зі скороченим строком розгляду у суді.

У позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що однією з підстав його звернення у даній справі з позовом до суду є неправомірне застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 та ч.2 ст.44-3 КУпАП. Згідно доводів клопотання правомірність ряду Постанов Кабінету Міністрів України є предметом розгляду Окружним адміністративним судом м.Києва у межах адміністративної справи №640/23814/21.

В даному випадку заявлене позивачем клопотання не містить належного обґрунтування наявності зв`язку між очікуваним рішенням Окружного адміністративного суду за наслідками розгляду спірних правовідносин у справі №640/23814/21 та предметом даного спору, а також конкретизації того, чому з огляду на характер та зміст заявлених вимог неможливо розглянути дану справу без попереднього розгляду справи №640/23814/21 в порядку адміністративного судочинства.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Основний Закон України, закріпивши частиною 1 статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абз. 2, 3 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Згідно із ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

При цьому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи законодавства, що були чинними та діяли на час їх виникнення.

Відтак, розгляд та вирішення таких позовних вимог є можливим незалежно від прийняття рішення у справі №640/23814/21, а отже у цьому випадку відсутні правові підстави, що прямо передбачені пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, для зупинення провадження у цій адміністративній справі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» було зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції.

Тобто, невиправдане зупинення провадження у справах даної категорії є неприпустимим та не відповідає завданням адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зупинення апеляційного провадження у справі, що має наслідком відмову у задоволенні заявленого позивачем клопотання.

Керуючись статтями 236, 310, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №352/2686/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний