Справа № 339/158/22
Суддя: Сметанюк В. Б.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/158/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Болехів

Болехівський міський суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Нагорняка Віталія Васильовича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів поліцейського ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Нагорняка В.В., ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 959850 від 03.06.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП; стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді судового збору в сумі 496,20 грн. та понесених витрат за надання професійної правничої допомоги у сумі 2400 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 2022 року о 19 год. 35 хв. поліцейським ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Нагорняком В.В. винесено оскаржувану постанову, з якої вбачається, що 03 червня 2022 року о 19 год. 35 хв. на автодорозі Н-10 ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Peugeot 207, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вказав, що того дня ввечері він їхав автомобілем в напрямку м. Калуш та в с.Павлівка, на вул. Калуське Шосе, побачивши поліцейських, які подавали знак зупинки, зупинив авто, розцінивши це як вимушений захід для перевірки документів у зв`язку з діючим воєнним станом. Поліцейський, взявши в нього документи на автомобіль та посвідчення водія, повідомив, що він порушив ПДР та пішов у службовий автомобіль заповнювати постанову про накладення адміністративного стягнення. При винесенні даної постанови позивач був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, доказів вчинення адміністративного правопорушення поліцейським надано не було, а вимога надати можливість скористатися послугами адвоката була проігнорована. В подальшому позивачу було запропоновано переглянути відео на особистому телефоні працівника поліції та надано копію постанови, яка заповнена нерозбірливим почерком та є нечитабельною. Також до вказаної постанови не долучено жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки, позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 268, 271, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчинені такого правопорушення та грубо порушено процедуру розгляду справи та права позивача. Оскільки, ним не було порушено ПДР України, а також не було надано працівниками поліції беззаперечних, допустимих та належних доказів провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та вважає, що справа підлягає закриттю.

Ухвалою Болехівського міського суду від 20 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

05 липня 2022 року від представника ГУНП в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Вказує, що встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейський ознайомив правопорушника із ст.63 Конституції України та ст.ст. 268, 269 КУпАП, про що свідчить його ж підпис в графі 8 оспорюваної постанови. Крім того, зазначив, що факт порушення позивачем п. 14.6 а ПДР України зафіксований на реєстратор службового автомобіля. Звертає увагу, що оскільки на автомобільному реєстраторі відсутній екран для перегляду відеозаписів, поліцейський за допомогою технологій безпровідного зв`язку «Блютус» відобразив дане відео на екрані мобільного телефону для ознайомлення позивача із допущеним порушенням правил дорожнього руху. Зміст постанови оголошено позивачу та вручено під підпис. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

08 липня 2022 року від представника позивача - адвоката Яцківа М. надійшла відповідь на відзив, в якій наголошується, що обгрунтування, викладені у відзиві жодним чином не спростовують обставини, викладені у позовній заяві та не заперечують норм законодавства, на які зроблено посилання та які необхідно застосувати у даному випадку. Повторно звернуто увагу, що до постанови про накладення адміністративного стягнення не долучено жодного доказу вчинення позивачем цього правопорушення, а докази які не долучені до постанови є неналежними. До відповіді на відзив долучено, документи, що підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Болехівського міського суду від 25 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Яцків М.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити.

Представник відповідача ГУНП в Івано-Франківській області, подавши відзив на позов, в судові засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Відповідач поліцейський ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Нагорняк В.В. до суду не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Будь яких заяв та пояснень по справі не надіслав.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 14.6 ПДР України передбачено, що обгін заборонено а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст.280 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції встановлено, відповідачем складено оскаржувану постанову за те, що 03 червня 2022 року о 19 год. 35 хв. на автодорозі Н-10 ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Peugeot 207, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив обгін на перехресті в с.Павлівка, чим порушив п. 14.6а ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого представником відповідача до матеріалів справи, вбачається, що позивач 03 червня 2022 року на перехресті в с.Павлівка транспортним засобом Peugeot 207 здійснив обгін, виїхавши на зустрічну смугу руху, чим порушив п. 14.6 а ПДР.

Даний відео запис з реєстратора був продемонстрований позивачу на місці зупинки транспортного засобу.

Вказаним вище відеозаписом стверджується переконливо винуватість позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення та повністю спростовуються його доводи щодо невчинення ним правопорушення, інкримінованого йому.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 03 червня 2022 року відповідачем - поліцейським винесено щодо позивача оскаржувану постанову відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, патрульна поліція у своїй діяльності використовує технічні засоби, як превентивний поліцейський захід з метою попередження, виявлення та фіксування правопорушень.

Відтак, заперечення позивача щодо здійснення фіксації порушення автомобільним реєстратором без зазначення номера такого пристрою не спростовує правовірність дій відповідача при винесенні постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 14.6а Правил дорожнього руху, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 959850 від 03 червня 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем в позові доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, відповідачем обґрунтовано визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.122 КУпАП, ст.ст. 134, 244-246, 250 КАС України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Нагорняка Віталія Васильовича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що знаходиться за адресою: 76018, вул.Академіка Сахарова, 15, м.Івано-Франківськ, .

Відповідач: поліцейський відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Нагорняк Віталій Васильович, службова адреса: 77400, вул. К. Левицького, 4, м. Тисмениця Івано-Франківської області.

Суддя В.Б. Сметанюк