Справа № 2а/1711/1022/11
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 2а/1711/1022/11 пров. № А/857/8594/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2011 року (головуючий суддя Горегляд О.І., м.Кузнецовськ) у справі №2а/1711/1022/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про перерахунок і виплату пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та збільшення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2011 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області, в якому просив суд: зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії, починаючи з 01 січня 2010 року, із заробітної плати за періоди страхового стажу, що зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески - за 2009 рік та виплатити різницю між сумою перерахованої і виплаченої пенсії; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, починаючи з 01 вересня 2010 року, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, в розмірі 15 (п`ятнадцяти) процентів мінімальної пенсії за віком, що визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в такому розмірі в майбутньому; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 08 жовтня 2010 року і виплачувати його в подальшому.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2011 року адміністративним позов задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, згідно з ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 (п`ятнадцяти) процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 08 жовтня 2010 року до 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведених виплат. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не вище 85 (вісімдесяти п`яти) процентів заробітку, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період часу з 08 жовтня 2010 року до теперішнього часу, тобто до 09 грудня 2011 року, включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що оскільки позивачу перераховано пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і перерахунки пенсії проводилися згідно норм цього Закону, то вказані підвищення до пенсії за понаднормовий стаж здійснювалися відповідно до вимог ст. 28 Закону. Вказує, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією даного Закону здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а не Пенсійного фонду України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 28 жовтня 1993 року.

З 17 червня 2003 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та на підставі його заяви від 16 червня 2003 року, що зареєстрована відповідачем 25 червня 2003 року за №361, отримує пенсію за віком, призначену згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

15 січня 2010 року позивач, який згідно з довідкою Кузнецовської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Кузнецовської міської ради Рівненської області №7 від 04 січня 2010 року продовжує працювати в цьому закладі на посаді вчителя історії, звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області із письмовою заявою про перерахунок пенсії з додаванням трудового стажу за 24 місяці після попереднього перерахунку, що зареєстрована відповідачем 15 січня 2010 року за №31.

Розпорядженням №114233 від 21 травня 2010 року управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснило позивачу з 01 січня 2010 року перерахунок його пенсії по стажу. При цьому перерахунку був врахований стаж позивача, набутий до 31 грудня 2009 року. Вказане розпорядження відповідача позивач не оскаржує.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте, нарахування і виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, здійснено відповідачем у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 року, - 5 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Так, згідно з довідкою управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області №251 від 12 березня 2011 року додаткова пенсія ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров`ю, в листопаді 2010 року становила 36 грн. 15 коп., в грудні 2010 року - 36 грн. 70 коп., в січні 2011 року - березні 2011 року -37 грн. 50 коп. щомісячно. Такі ж дані містять і матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 №114233, зокрема: розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області №114233 від 21 травня 2010 року. Отже, право позивача на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, відповідачем визнається. Однак нарахування та виплата даної пенсії здійснена управлінням Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області в значно меншому розмірі, ніж передбачено ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 року є підзаконним нормативно-правовим актом і її норми щодо регулювання розмірів додаткової пенсії особам, постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи, в редакції, діючій з 22 травня 2008 року до 22 липня 2011 року включно, суперечать вимогам ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Отже, за таких обставин постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 року в період часу з 22 травня 2008 року до 22 липня 2011 року включно, в даному випадку застосуванню не підлягає.

При визначенні розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

При цьому, колегія суддів вказує, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, а також відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, підставою для перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Для здійснення такого перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, непотрібне звернення пенсіонера, так як цей перерахунок пенсії має проводити орган Пенсійного фонду України відповідно до вимог діючого законодавства України з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році для осіб, що втратили працездатність, встановлений ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», а в 2011 році - ст.21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Оскільки додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, позивачці має визначатись, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та її виплата ОСОБА_1 повинні проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

З наведених підстав, апеляційний суд зазначає, що позивач має право на перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, що згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, починаючи з 08 жовтня 2010 року до 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведеної даної пенсійної виплати протягом вказаного періоду часу.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Колегія суддів зазначає, що позивач має стаж роботи понад 43 роки. Ця обставина підтверджується матеріалами його пенсійної справи №114233. Отже, позивач має право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів заробітку, за період часу з 08 жовтня 2008 року до 22 липня 2011 року включно.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області у вказаний період часу не проводило відповідного нарахування та виплати позивачу збільшення пенсії в розмірі, встановленому ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», хоча відповідні документи про пільги, стаж та заробіток ОСОБА_1 знаходились в його пенсійній справі. Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2011 року у справі № 2а/1711/1022/11 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний