Справа № 160/11094/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11094/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У липні 2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що міститься у листі від 15.06.2021 року щодо часткового зарахування до загального страхового стажу період провадження підприємницької діяльності з 15.02.1997 р. - по 30.09.1997 р., - протиправним та зобов`язати відповідача - головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, включити до мого загального страхового стажу період провадження мною підприємницької діяльності з 27 грудня 1995 року - по 31 січня 2000 року включно, перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням зазначеного вище загального страхового стажу, з дати досягнення позивачем пенсійного віку, тобто з 31 жовтня 2020 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо часткового зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 період провадження ним підприємницької діяльності з 15.02.1997 р. по 30.09.1997 р., викладене у листі від 15.06.2021 року № 19463-14453/О-01/8-0400/21. Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період провадження ним підприємницької діяльності з 27 грудня 1995 року по 31 січня 2000 року включно.

Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності з 27 грудня 1995 року по 31 січня 2000 року включно, з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, тобто з 01 листопада 2020 року.У решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні рішення неправильно застосовано статтю 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-ІУ) та абзац 3 підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-ІУ, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням пенсійного віку, 01 грудня 2020 року звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

З 01 листопада 2020 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання розрахунку страхового стажу при призначенні пенсії.

Листом відповідача від 02.02.2021 № 3093-343/О-01/8-0400/21 повідомлено, що розмір пенсії обчислено, виходячи із загального стажу 33 роки 9 місяців 12 днів (зарахованому по 31.10.2020). До страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності (в тому числі період проходження строкової військової служби, період навчання та періоди здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування). Крім періоду роботи з 03.12.1994 по 13.05.1997 у виробничо-комерційному підприємстві "Факт", оскільки у трудовій книжці запис про звільнення не завірено печаткою підприємства.

На скаргу позивача від 23.02.2021 року (вх. № 6293/О-2800-21 від 23.02.2021) Пенсійним органом у листі від 23.03.2021 № 8970-6293/О-03/8-2800/21 повідомлено, що згідно записів трудової книжки у період з 03.12.1994 по 13.05.1997 позивач працював у виробничо-комерційному підприємстві «Факт». Зазначений період не враховано до страхового стажу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірено печаткою підприємства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (Закон №1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (Закон №1058), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом «а» статті 3 Закону №1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону №1788 до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Зі змісту наведених правових положень випливає, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи у підприємствах та організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За змістом частини першої статті 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, страховий стаж - це період роботи (за який сплачувалися відповідні страхові внески), який обчислюється органами Пенсійного фонду при призначенні особі пенсії, з метою визначення її розміру. Разом з тим, визначальною умовою для зарахування особі періоду зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу є сплата нею страхових внесків в Пенсійний фонд.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2.1 вказаного Порядку, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з пунктом 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України Про інформацію має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно з пунктом 7 Положення №794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2001 за №998/6189 (Інструкція) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування..

З аналізу наведених вище норм встановлено, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи). Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Як встановлено судом та підтвержено матеріалами справи, позивач у період часу з 27 грудня 1995 року по 31 травня 1998 року включно здійснював підприємницьку діяльність за загальною системою оподаткування, з 01 червня 1998 року по 31 грудня 1998 року включно здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування (сплата фіксованого патенту), з 01 січня 1999 року по 31.03.1999 року включно за загальною системою оподаткування, з 01 квітня 1999 року по 31 грудня 1999 року включно за спрощеною системою оподаткування (сплата фіксованого патенту) та з 01 січня 2000 року по 31 січня 2000 року включно за загальною системою оподаткування, що підтверджується формою «РС-право» з пенсійної справи за № 82 та листом головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2020 року № 92579/10/04-36-71-20.

Відповідно до листа головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2020 року № 92579/10/04-36-71-20 позивач перебував на обліку в Вільногірській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа підприємець з 27.12.1995 по 30.12.2016 p.p.

За період перебування на обліку в Вільногірській ДПІ ФОП ОСОБА_1 обрав:

- з 27.12.1995 по 31.05.1998 - загальну систему оподаткування;

- з 01.06.1998 по 31.12.1998 - сплату фіксованого патенту;

- з 01.01.1999 по 31.03.1999 - загальну систему оподаткування;

- з 01.04.1999 по 31.12.1999 - сплату фіксованого патенту;

- з 01.01.2000 по 31.01.2000 - загальну систему оподаткування;

- з 01.02.2000 по 31.10.2004 - сплату фіксованого патенту;

- з 01.11.2004 по 30.12.2016 - загальну систему оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області торгові патенти, видані Державною податковою інспекцією: АИ № 036910, АИ 036958, АЗ 006702, АИ № 036910, АЖ № 037532, АИ № 036958, АЗ № 006582, АЖ № 037039, АС № 052734, АЗ 006931 та квитанції про здійснення платежів зі сплати пенсійного внеску: від 13.05.1996 р., від 12.08.1996 р., від 04.11.1996 р. (за I - IV квартали 1996 року), від 06.05.1997 р., від 14.07.1997 р., від 27.10.1997 р., від 29.01.1998 р. (за I - IV квартали 1997 року).

Таким чином, твердження відповідача щодо неможливості зарахувати до страхового стажу позивача спірних періодів провадження підприємницької діяльності у зв`язку з неможливістю встановити своєчасність та повноту сплати внесків на державне пенсійне страхування, є не обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Ю. В. Дурасова