Справа № 280/3006/22
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 серпня 2022 року о/об 12 год. 38 хв.Справа № 280/3006/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., за участю представника позивача Трачук Н.І., представника відповідача Жовтоножко Д.Ф., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Роджерс (вул.Чумаченка, буд.41, кв.13, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69104; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (проспект Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС (надалі позивач, ТОВ РОДЖЕРС) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (надалі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області: 1) №1 від 09.11.2021; 2) №1 від 09.11.2021; 3) №1 від 09.11.2021; 4) №1 від 09.11.2021; 5) №7 від 09.11.2021; 6) №7 від 09.11.2021; 7) №1 від 26.01.2022.

У позовній заяві зазначено наступне. Висновки відповідача щодо виявлених порушень та викладені у Акті не давали підстав для прийняття оскаржуваних рішень з двох підстав: відсутність правопорушень та порушення строків складання та направлення акту, а тому всі оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача (Трачук Н.І.) підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Документальна планова виїзна перевірка ТОВ «РОДЖЕРС» () проведена на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до затвердженого плану-графіка проведення документальних, планових перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік наказами ГУ ДПС у Запорізькій області від 06.08.2021 за №2343-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» та від 14.09.2021 за №2775-п «Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки» проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «РОДЖЕРС» () за період діяльності з 01.01.2017 по 30.06.2021 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з 01.01.2016 по 30.06.2021 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РОДЖЕРС» () складено акт від 06.10.2021 за №9490/08-01-07-01/23285637.

Представник відповідача (Жовтоножко Д.Ф.) проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 30.05.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.06.2022.

Ухвалою суду від 20.06.2022 відкладено розгляд справи на 11.07.2022.

Ухвалою суду від 11.07.2022 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 08.08.2022.

Представники сторін повідомили, що: ними надано до суду всі необхідні документи для вирішення спору по суті; інші документи надаватись не будуть; спір полягає у застосуванні норм права.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ГУ ДПС у Запорізькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «РОДЖЕРС» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2021, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2021, а з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2016 по 30.06.2021, за результатами якої складено Акт №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 (надалі Акт перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021).

Результатом розгляду ГУ ДПС у Запорізькій області Акту перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 стало прийняття відносно ТОВ «РОДЖЕРС»:

1) податкового повідомлення-рішення №1 від 26.01.2022, яким через не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 219860 грн. 00 коп. за податком на додану вартість застосовано штраф у сумі 72599 грн. 50 коп. (а.с.18-19);

2) податкового повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким за податком на додану вартість збільшено грошове зобов`язання на суму 738851 грн. 25 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 591081 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 147770 грн. 25 коп. (а.с.21-22);

3) податкового повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким через не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 219860 грн. 00 коп. за податком на додану вартість застосовано штраф у сумі 109930 грн. 00 коп. (а.с.23-24);

4) податкового повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким за податком на додану вартість зменшено від`ємне значення на суму 6101 грн. 00 коп. (а.с.25-26);

5) податкового повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким за податком на прибуток приватних підприємств збільшено грошове зобов`язання на суму 1239486 грн. 00 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 1029475 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 210010 грн. 00 коп. (а.с.27-28);

6) податкового повідомлення-рішення №7 від 10.11.2021, яким за податком на доходи фізичних осіб збільшено грошове зобов`язання на суму 45673 грн. 13 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 36538 грн. 50 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 9134 грн. 63 коп. (а.с.29-30);

7) податкового повідомлення-рішення №7 від 10.11.2021, яким за військовим збором збільшено грошове зобов`язання на суму 13701 грн. 94 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 10961 грн. 55 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 2740 грн. 39 коп. (а.с.31-32).

У Рішенні Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 20.01.2022 за №1060/6/99-00-06-01-01-06 зазначено, зокрема: «… Враховуючи викладене, керуючись главою 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, Державна податкова служба України скасовує податкове повідомлення-рішення від 09.11.2021 №1 ГУ ДПС у Запорізькій області в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 37330,5 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних за період березень 2020 року червень 2021 року, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 09.11.2021 №1, №1, №1, від 10.11.2021 №7, №7 залишає без змін, а скаргу частково задовольняє. Відповідно до пункту 56.10, підпункту 56.17.3 пункту 56.17 і пункту 56.18 Податкового кодексу України рішення Державної податкової служби України, прийняте за розглядом скарги, та податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 09.11.2021 №1, №1, №1, №1, від 10.11.2021 №7, №7, з урахуванням цього рішення, не підлягають адміністративному оскарженню, але з урахуванням строків давності можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному чинним законодавством України. …».

Спір з приводу калькуляцій сум між сторонами відсутній.

Судом вивчено приписи п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, пп.14.1.156 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.8, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (які були чинними у податкові періоди, оподаткування по яким становить предмет спору у справі).

1) За Актом перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 начебто заниження ТОВ «РОДЖЕРС» податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1029475 грн. 00 коп. за господарськими операціями ТОВ «РОДЖЕРС» з ТОВ «РОШЕ», ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17», ТОВ «АВЕНТІС 88».

1.1) При цьому, за господарськими операціями позивача з ТОВ «РОШЕ» відповідачем не надано до суду доказів того, що «… згідно ЄРПН відсутнє придбання по ланцюгу постачання ТМЦ від виробників ПАТ «БІОЛІК», ПП «КІЛАФФ» до покупця …».

Зазначене у Договорі поставки №15 від 09.08.2017, укладеного між ТОВ «РОШЕ» (постачальник) та ТОВ «РОДЖЕРС» (покупець), а саме: «… Поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2010. Транспортування товару здійснюється силами Постачальника, якщо інше не узгоджене в заявці, транспортними засобами, які відповідають вимогам чинного законодавства України щодо перевезення товарів даного виду. …» - свідчить, що питання стосовно транспортування товару відноситься до виключних обов`язків контрагента позивача та що умовами угоди не передбачено оформлення товарно-транспортних накладних.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказів відсутності у ТОВ «РОШЕ» власного автотранспорту та неможливості транспортування ТОВ «РОШЕ» товарів самостійно або за допомогою сторонніх осіб без оформлення товарно-транспортних накладних.

На думку суду, відсутність нерухомого майна та транспортних засобів у суб`єктів господарювання не свідчить, що такі суб`єкти господарювання не можуть бути учасниками господарських операцій.

Майно у них може перебувати в оренді або вони можуть ним володіти, користуватись на інших підставах, що не заборонені законом.

Відповідачем протилежного не доведено.

Що стосується посилань контролюючого органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні КАС України.

Також, суд вважає, що відповідачем не спростовано надані позивачем під час перевірки документи на підтвердження здійснення постачання товарів по ланцюгам постачання.

Результатів розслідування кримінального провадження №00000866 від 14.07.2017 відповідач до суду - не надав. Отже, кримінальної приюдиції щодо документів, оформлених службовими особами вказаного контрагента позивача, відповідач суду не довів.

Відтак, сама наявність кримінального провадження №00000866 від 14.07.2017 - не є беззаперечним аргументом для визнання операцій позивача з ТОВ «РОШЕ» фіктивними (на чому наполягає відповідач), а лише потребує додаткової перевірки наявності чи відсутності дефектності (з правової точки зору) наданих позивачем документів у підтвердження чи то спростування відповідних фактів.

Відповідачем не надано до суду жодного доказу в обґрунтування викладеного в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 щодо господарських взаємовідносин ТОВ «РОШЕ» з його контрагентами ТОВ «АКТА ФАРМ ГРУП» (), ТОВ «УКРСПЕЦ ІМПОРТ» (), ТОВ «СОФТ КРЕЙГ» (попередня назва ТОВ «УКР ІМПОРТ») () та цих осіб з іншими суб`єкти господарювання по ланцюгам постачання.

Зазначене в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 «… в мережі Інтернет відсутні посилання на офіційні сайти, сторінки, дошки об`яв з зазначенням ТОВ «РОШЕ» …» не може свідчити про «… відсутність ведення публічної та прозорої діяльності підприємств … ».

1.2) За господарськими операціями позивача з ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17» відповідачем не надано до суду доказів того, що «… згідно ЄРПН не простежується ланцюг придбання ТМЦ від виробника ПАТ «БІОЛІК» до покупця …».

Зазначене у Договорі поставки №6 від 22.07.2019, укладеного між ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17» (постачальник) та ТОВ «РОДЖЕРС» (покупець), а саме: «… Поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2010. Транспортування товару здійснюється силами Постачальника, якщо інше не узгоджене в заявці, транспортними засобами, які відповідають вимогам чинного законодавства України щодо перевезення товарів даного виду. …» - свідчить, що питання стосовно транспортування товару відноситься до виключних обов`язків контрагента позивача та що умовами угоди не передбачено оформлення товарно-транспортних накладних.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказів відсутності у ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17» власного автотранспорту та неможливості транспортування ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17» товарів самостійно або за допомогою сторонніх осіб без оформлення товарно-транспортних накладних.

На думку суду, відсутність нерухомого майна та транспортних засобів у суб`єктів господарювання не свідчить, що такі суб`єкти господарювання не можуть бути учасниками господарських операцій.

Майно у них може перебувати в оренді або вони можуть ним володіти, користуватись на інших підставах, що не заборонені законом.

Відповідачем протилежного не доведено.

Що стосується посилань контролюючого органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні КАС України.

Також, суд вважає, що відповідачем не спростовано надані позивачем під час перевірки документи на підтвердження здійснення постачання товарів по ланцюгам постачання.

Відповідачем не надано до суду жодного доказу в обґрунтування викладеного в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17» з його контрагентами ТзОВ «МЕД-ФАРЕНГЕЙТ» (), ТОВ «РОШЕ» (), ТОВ «УКРСПЕЦ ІМПОРТ» () та цих осіб з іншими суб`єкти господарювання по ланцюгам постачання.

Зазначене в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 «… в мережі Інтернет відсутні посилання на офіційні сайти, сторінки, дошки об`яв з зазначенням ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17» …» не може свідчити про «… відсутність ведення публічної та прозорої діяльності підприємств … ».

1.3) Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «АВЕНТІС 88», то зазначене у Договорі поставки №52-дп від 22.04.2016, укладеного між ТОВ «АВЕНТІС 88» (постачальник) та ТОВ «РОДЖЕРС» (покупець), а саме: «… Поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2010. Транспортування товару здійснюється силами Постачальника, якщо інше не узгоджене в заявці, транспортними засобами, які відповідають вимогам чинного законодавства України щодо перевезення товарів даного виду. …» - свідчить, що питання стосовно транспортування товару відноситься до виключних обов`язків контрагента позивача та, що умовами угоди не передбачено оформлення товарно-транспортних накладних.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказів відсутності у ТОВ «АВЕНТІС 88» власного автотранспорту та неможливості транспортування ТОВ «АВЕНТІС 88» товарів самостійно або за допомогою сторонніх осіб без оформлення товарно-транспортних накладних.

На думку суду, відсутність нерухомого майна та транспортних засобів у суб`єктів господарювання не свідчить, що такі суб`єкти господарювання не можуть бути учасниками господарських операцій.

Майно у них може перебувати в оренді або вони можуть ним володіти, користуватись на інших підставах, що не заборонені законом.

Відповідачем протилежного не доведено.

Що стосується посилань контролюючого органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні КАС України.

Також, суд вважає, що відповідачем не спростовано надані позивачем під час перевірки документи на підтвердження здійснення постачання товарів по ланцюгам постачання.

Відповідачем не надано до суду жодного доказу в обґрунтування викладеного в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 щодо господарських взаємовідносин ТОВ «АВЕНТІС 88» з його контрагентами ТОВ «ЛІК-ФАРМ» (), ТОВ «РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СЛАВУТИЧ» (попередня назва ТОВ «НІКМЕДГРУП») () та цих осіб з іншими суб`єкти господарювання по ланцюгам постачання.

Зазначене в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 «… в мережі Інтернет відсутні посилання на офіційні сайти, сторінки, дошки об`яв з зазначенням ТОВ «АВЕНТІС 88» …» не може свідчити про «… відсутність ведення публічної та прозорої діяльності підприємств … ».

Крім того, відповідачем не надано до суду доказів визнання судом недійсними правочинів, укладених позивачем з контрагентами, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021.

Доказів реалізації відповідачем повноважень, передбачених пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України щодо визнання правочинів позивача з контрагентами, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, недійсними до суду не надано.

Також, доказів притягнення службових осіб позивача та контрагентів позивача до кримінальної відповідальності за здійснення операцій, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, відповідачем до суду не надано.

Відповідачем не надано до суду доказів відсутності змін в активах позивача за його операціями з контрагентами, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021.

Заперечуючи щодо можливості поставки позивачу товарів від ТОВ «РОШЕ», ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17», ТОВ «АВЕНТІС 88», відповідачем не з`ясовано джерело надходження таких товарів до позивача, не з`ясовано природу походження товарів.

Відповідач не надав до суду переконливих доказів неможливості: проведення зустрічної звірки з контрагентами, зазначеними в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, в порядку п.73.3, п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, «Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок», затвердженого 27.12.2010 постановою Кабінету Міністрів України №1232; з`ясування обставин здійснення господарських операцій щодо поставки товарів.

Позивач не повинен нести відповідальність за протиправні дії своїх контрагентів (які навіть не доведені відповідачем) при відсутності у нього умислу на вчинення таких дій. Наявність у позивача умислу на вчинення протиправних дій при отриманні товарів та робіт від контрагентів, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, відповідачем не доведено.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), а саме: «… коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Викладені в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 та відзиві на позовну заяву зауваження відповідача не впливають на фактичний зміст та результат вчинених господарських операцій позивача з контрагентами.

З урахуванням приписів ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2, п.2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, надані позивачем до суду докази, документи у сукупності підтверджують фактичне виконання контрагентами позивача, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, своїх зобов`язань, реальне здійснення господарських операцій.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України позивач веде облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається використання позивачем товарів, отриманих від контрагентів, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, у своїй господарській діяльності.

Отже, досліджені відповідачем первинні документи, регістри бухгалтерського обліку та фінансової звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021.

Тобто, документально підтверджено формування позивачем податкових зобов`язань по операціям з контрагентами, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, за періоди, оподаткування по яким становить предмет спору у справі.

У пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що розумна економічна причина (ділова мета) це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Матеріали справи свідчать про наявність ділової мити у позивача за господарськими операціями з контрагентами, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021.

Відповідачем документально не доведено, що контрагентів позивача знято з реєстрації як юридичних осіб або у них анульовані Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на день виписки податкових накладних за операціями з позивачем. Тобто, відповідачем не спростовано, що контрагентами позивача, які згадуються в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, виписані податкові накладні за реально здійсненими господарськими операціями, які призводили до фактичного руху активів позивача.

Відповідачем як під час перевірки, так і при розгляді Акту №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 не надано належної оцінки витратам позивача, які підтверджуються наявними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків, за періоди, оподаткування по яким становить предмет спору по справі.

Таким чином, суд вважає не обґрунтованим податкове повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким за податком на прибуток приватних підприємств збільшено грошове зобов`язання на суму 1239486 грн. 00 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 1029475 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 210010 грн. 00 коп.

2) За Актом перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 господарські операції ТОВ «РОДЖЕРС» з ТОВ «РОШЕ», ТОВ «ФК «ПРОГРЕС 17», ТОВ «АВЕНТІС 88» начебто призвели як до заниження ТОВ «РОДЖЕРС» податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1029475 грн. 00 коп., так одночасно й до заниження податку на додану вартість на суму 377322 грн. 00 коп.

При цьому, підстави які начебто призвели до заниження ТОВ «РОДЖЕРС» податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1029475 грн. 00 коп. та одночасно й до заниження податку на додану вартість на суму 377322 грн. 00 коп. є однаковими та оцінку їм надано судом вище.

Крім того, за Актом перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 ТОВ «РОДЖЕРС» у періоді, що перевірявся, проводилось придбання поліетиленових пакетів в асортименті переважно у ФОП ОСОБА_1 , також у ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ТГ Арагон», які в подальшому (за вирахуванням пакетів використаних на господарські потреби підприємства в т.ч. для сміття) надавались кінцевим споживачам на безоплатній основі. ТОВ «РОДЖЕРС» проведено списання по бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут» вартості пакетів (за вирахуванням пакетів використаних на господарські потреби підприємства в т.ч. для сміття) за період з 01.01.2017 по 30.06.2021. ТОВ «РОДЖЕРС» по вищезазначеним операціям податкові зобов`язання не нараховувались та податкові накладні не складались та в ЄРПН не реєструвались. Отже, на думку контролюючого органу, відсутній факт декларування ТОВ «РОДЖЕРС» податкових зобов`язань з податку на додану вартість та реєстрації в ЄРПН податкових накладних (розрахунків коригування) за період з 01.01.2017 по 30.06.2021 на адресу кінцевих споживачів на загальну суму ПДВ 219860 грн. 00 коп.

Відповідачем документально не обґрунтовано зазначене в Акті перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021 у розрізі конкретних контрагентів позивача ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ТГ Арагон».

У ст.685 Цивільного кодексу України зазначено: «1.Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов`язання. Обов`язок передання товару у тарі та (або) в упаковці не поширюється на товари, які за своїм характером не потребують застосування тари та (або) упакування. 2.Товар повинен бути переданий у тарі та (або) упакований звичайним для нього способом в упаковку, а за їх відсутності - способом, який забезпечує схоронність товару цього роду за звичайних умов зберігання і транспортування, якщо договором купівлі-продажу не встановлено вимог щодо тари та (або) упаковки. 3.Продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, які відповідають вимогам, встановленим актами цивільного законодавства».

У ст.19 Закону України «Про лікарські засоби» зазначено: «… Суб`єкт господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, несе відповідальність перед кінцевим споживачем за збереження якості лікарського засобу та дотримання визначених виробником умов його зберігання, у тому числі під час доставки кінцевому споживачу лікарського засобу, реалізованого дистанційним способом, незалежно від того, здійснює він доставку власною службою доставки чи залучає для цього інших суб`єктів господарювання, а також несе адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил відпуску та доставки лікарських засобів відповідно до законодавства. Суб`єкти господарювання, які на договірних засадах залучаються до здійснення доставки лікарських засобів кінцевому споживачу, несуть адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення встановлених вимог доставки лікарських засобів відповідно до законодавства. …».

Згідно з п.17 «Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати"», затвердженого 31.12.1999 наказом Міністерства фінансів України №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (надалі «Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати"») витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Відповідно до п.19 «Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати"» витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між

складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг. До складу витрат на збут у торговельних організаціях включаються витрати обігу, за винятком витрат, наведених у пунктах 18, 20 і 27 цього Національного положення (стандарту).

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що контролюючим органом не доведено заниження позивачем податку на додану вартість на суму 219860 грн. 00 коп.

Таким чином, є не обґрунтованим податкове повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким за податком на додану вартість збільшено грошове зобов`язання на суму 738851 грн. 25 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 591081 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 147770 грн. 25 коп.

З огляду на викладене, також є не обґрунтованими: податкове повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким за податком на додану вартість зменшено від`ємне значення на суму 6101 грн. 00 коп.; податкове повідомлення-рішення №1 від 26.01.2022, яким через не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 219860 грн. 00 коп. за податком на додану вартість застосовано штраф у сумі 72599 грн. 50 коп.

Згідно з п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: (…) 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; (…).

Як зазначено у п.60.3 ст.60 Податкового кодексу України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Відповідно до п.60.4 ст.60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Податкове повідомлення-рішення №1 від 26.01.2022 прийнято на підставі, зокрема, Рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 20.01.2022 за №1060/6/99-00-06-01-01-06.

Звідси, податкове повідомлення-рішення №1 від 09.11.2021, яким через не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 219860 грн. 00 коп. за податком на додану вартість застосовано штраф у сумі 109930 грн. 00 коп. з огляду на приписи ст.60 Податкового кодексу України вважається відкликаним, а, отже, не може бути визнане судом протиправним та скасованим.

3) За Актом перевірки №9490/08-01-07-01/23285637 від 06.10.2021, між ТОВ «РОДЖЕРС» (покупець) та громадянкою ОСОБА_3 29.12.2017 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення №113 першого поверху (літ.А-10, А(1)-1, А(2)-1, площею 107,0кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , за 730770,00 грн. Згідно баз даних «АІС» «Податковий блок» ОСОБА_3 було сплачено податок на доходи фізичних осіб 28.12.2017 у сумі 36538,90 грн. та надано до ГУ ДПС у Запорізькій області Податкову декларацію про майновий стан і доходи (для підприємців) №5870 від 30.01.2018 терміном сплати 19.02.2018, згідно якої нараховано податок на доходи фізичних осіб. 21.05.2018 ОСОБА_3 була надана уточнююча Податкова декларація про майновий стан і доходи (для підприємців) №17894 від 21.05.2018 терміном сплати 21.05.2018, якою сторновано нарахування з податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.172.4 ст.172 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Згідно з п.172.7 ст.172 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) одночасно з дією пункту 172.4 цієї статті, якщо стороною договору купівлі-продажу, міни об`єкта нерухомого майна є юридична особа чи фізична особа - підприємець, така особа є податковим агентом платника податку щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів, отриманих платником податку від такого продажу (обміну).

Як зазначено у пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (пп.168.4.7 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України).

У п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено: «176.2.Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; …».

Згідно з пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд погоджується з позицією відповідача, що: у порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.164.2.4 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1, п.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.172.2.7 п.172.2, п.172.7 ст.172 Податкового кодексу України ТОВ «РОДЖЕРС» не виконані функції податкового агента, не нараховано і не утримано податок на доходи фізичних осіб з доходів громадянки ОСОБА_3 у розмірі 5%, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у 2017 році у розмірі 36538 грн. 50 коп. (36538 грн. 50 коп. = 730770 грн. 00 коп. х 5%); у порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.164.2.4 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1, п.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.172.2.7 п.172.2, п.172.7 ст.172, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України ТОВ «РОДЖЕРС» не виконані функції податкового агента, не нараховано і не утримано військового збору з доходів громадянки ОСОБА_3 у розмірі 1,5%, що призвело до заниження військового збору у 2017 році у розмірі 10961 грн. 55 коп. (10961 грн. 55 коп. = 730770 грн. 00 коп. х 1,5%).

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації). У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення. З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу.

У п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України зазначено: «102.2.Грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: 102.2.1. податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; …».

Позивачем відповідну декларацію не було подано до контролюючого органу.

Протилежного позивачем не доведено.

У п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України зазначено: «… На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. …».

Позивачем нормативно та документально не обґрунтовано, що станом на 10.11.2021 день прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень №7 та №7 була завершена дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та що був поновлений перебіг строків давності, передбачених ст.102 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 10.11.2021 за №7 та за №7 є обґрунтованими, правомірними та скасуванню не підлягають.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ДПС у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати по сплаті судового збору у сумі 22825 грн. 20 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС (вул.Чумаченка, буд.41, кв.13, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69104; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (проспект Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1 від 26.01.2022, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС через не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 219860 грн. 00 коп. за податком на додану вартість застосовано штраф у сумі 72599 грн. 50 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1 від 09.11.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС за податком на додану вартість збільшено грошове зобов`язання на суму 738851 грн. 25 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 591081 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 147770 грн. 25 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1 від 09.11.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС за податком на додану вартість зменшено від`ємне значення на суму 6101 грн. 00 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1 від 09.11.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС за податком на прибуток приватних підприємств збільшено грошове зобов`язання на суму 1239486 грн. 00 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями - 1029475 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 210010 грн. 00 коп.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РОДЖЕРС (вул.Чумаченка, буд.41, кв.13, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69104; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (проспект Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 22825 грн. 20 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 08.08.2022.

Суддя О.О. Прасов