Справа № 120/984/22-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 р. Справа № 120/984/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2, про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

25.01.2022 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 24.12.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № 67831127.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

16.12.2021 на виконання вказаного рішення військова частина НОМЕР_2 здійснила нарахування та виплату позивачу середнього заробітку в сумі 34076,98 грн. Однак, на думку позивача, виплачена сума середнього заробітку є істотно заниженою, а її виплата боржником не є належним виконанням рішення суду. Разом з тим, 24.12.2021 старшим державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Корєлою О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 67831127.

Позивач вважає вказану постанову протиправною і такою, що прийнята за відсутності факту виконання в повному обсязі судового рішення, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 31.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч. 5 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України.

22.02.2022 поштою до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору у вищезазначеному розмірі.

Крім того, позивач подав уточнену позовну заяву, згідно з якою відповідачем у справі зазначено Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Ухвалою суду від 09.03.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2, про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 67831127 від 24.12.2021 про закінчення виконавчого провадження. При цьому розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 11.03.2022 провадження у справі зупинено на підставі положень п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Ухвалою суду від 25.07.2022 за клопотанням позивача провадження у справі поновлено, оскільки встановлено, що об`єктивні перешкоди, які раніше унеможливлювали розгляд справи, наразі відсутні.

Відповідач та третя особа відзиву на позовну заяву і письмових пояснень по суті спору не подали. Відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно та зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби за період з 31.07.2019 по 23.07.2021 включно.

Водночас у мотивувальній частині судового рішення зазначено, що сума належного позивачу до виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинна розраховуватися з урахуванням принципу розумності, справедливості та співмірності, а також з урахуванням істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком позивача.

Крім того, суд зазначив, що виходячи з вказаних принципів та застосовуючи визначені Верховним Судом критерії для зменшення розміру середнього заробітку, під час визначення позивачу суми середнього заробітку необхідно враховувати і обставини, за яких пов`язана тривалість періоду проведення відповідачем остаточного розрахунку при звільненні та виплату усіх компенсаційних сум, адже саме тривалість періоду затримки виплат зумовила і зростання розміру середньої заробітку.

Позивач рішення суду в апеляційному порядку не оскаржував, а отже, погодився з ним.

11.11.2021 на виконання вищезазначеного судового рішення у зобов`язальній частині видано виконавчий лист № 120/8701/21-а, який позивач пред`явив до примусового виконання за місцезнаходженням боржника.

10.12.2021 Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 67831127 з виконання виконавчого листа № 120/8701/21-а, виданого 11.11.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

16.12.2021 на картковий рахунок позивача в АТ КБ "Приватбанк" надійшли кошти в сумі 34076,98 грн із призначенням "заробітна плата - середній заробіток".

Як згодом дізнався позивач, вказані кошти були перераховані військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення суду у справі № 120/8701/21-а.

Однак, за розрахунками позивача, відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за затримку у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 в сумі 377862,72 грн.

Відтак, на думку позивача, отримані ним кошти в сумі 34076,98 грн не свідчать про повне виконання боржником судового рішення.

Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Корєли О.М. від 24.12.2021 вирішено закінчити виконавче провадження № 67831127 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/8701/21-а від 11.11.2021 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач вважає вказану постанову незаконною і такою, що порушує його право на отримання належного відшкодування за рішенням суду, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу положень ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення

Водночас підстави закінчення виконавчого провадження визначаються статтею 39 Закону № 1404-VIII.

Зокрема, пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що на виконанні у Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 67831127 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/8701/21-а від 11.11.2021.

При цьому вказаним виконавчим документом військову частину НОМЕР_2 було зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

На виконання рішення суду боржник нарахував та виплатив стягувачу середній заробіток за спірний період в сумі 34076,98 грн, тобто вчинив дії, визначені судовим рішенням.

Суд зауважує, що рішення суду у справі № 120/8701/21-а є рішенням зобов`язального характеру, яке покладало на відповідача обов`язок вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за затримку у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021, без визначення конкретної суми середнього заробітку, яку належить виплатити позивачу за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, як видно зі змісту рішення суду від 05.10.2021, покладаючи на відповідача вищевказаний обов`язок, суд чітко вказав на те, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, а також те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету.

Також при вирішенні справи суд застосував правові позиції Верховного Суду щодо необхідності врахування при визначенні середнього заробітку принципу співмірності та істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

У своєму рішенні суд зробив однозначний висновок про те, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача ОСОБА_1 має розраховуватись відповідачем виходячи з принципу розумності, справедливості та співмірності, а також з урахуванням істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком позивача. При цьому додатково необхідно враховувати обставини, за яких пов`язана тривалість періоду проведення остаточного розрахунку при звільненні та виплату усіх компенсаційних сум, адже саме тривалість періоду затримки виплат зумовила і зростання розміру середньої заробітку.

Отже, рішенням суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а на відповідача не покладався обов`язок з виплати позивачу конкретної суми середнього заробітку, а доводи позивача під час розгляду цієї справи про те, що така сума повинна становити 377862,72 грн є безпідставними.

Ба більше, суд наголошує, що звертаючись до суду з позовом у справі № 120/8701/21-а, позивач заявляв вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2019 по 23.07.2021.

Наведене додатково свідчить про необґрунтованість тверджень позивача щодо суми виплати середнього заробітку саме у розмірі 377862,72 грн, оскільки така сума не була предметом судового розгляду у справі № 120/8701/21-а, а відтак не є сумою належного виконання рішення суду від 05.10.2021, як помилково вважає позивач.

Водночас незгода позивача із сумою отриманої компенсації сама по собі не свідчить про відсутність факту повного виконання судового рішення, ухваленого на його користь.

Беручи до уваги зобов`язальний характер рішення суду, державний виконавець не мав повноважень та необхідних можливостей перевіряти провомірність виплаченої суми та самостійно визначати суму, що належить до виплати стягувачу.

Суд враховує, що процедура визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду регламентована статтею 383 КАС України, згідно з якою особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Втім, як встановлено судом, позивач не звертався до суду з відповідною заявою.

З огляду на викладене оскаржувана постанова державного виконавця від 24.12.2021 про закінчення виконавчого провадження № 67831127 визнається обґрунтованою і такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Порушення відповідачем будь-яких з критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною другою статті 2 КАС України, під час розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши доводи позивача на підтримку заявлених позовних вимог та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );

2) відповідач: Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, місцезнаходження: вул. Гетьманська, 7, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200);

3) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, місцезнаходження: вул. Лісна, в/ч НОМЕР_2, АДРЕСА_3).

Повне судове рішення складено 05.08.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович