Справа № 759/13782/21
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13782/21

пр. № 2-а/759/47/22

04 серпня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря Гришиної А.Г.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти Дейнеко О.Л., інспектора поліції старшого лейтенанта 3 батальйону 7 роти Прохоренка Д.І. про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м.Києві - інспектора лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти Дайненко О.Л. та інспектора поліції старшого лейтенанта 3 батальйону 7 роти Прохоренка Д.І., в якому, з урахуванням уточнень, просить скасувати постанову серії ЕАН № 4344082 від 13.06.2021 року про накладення адмінстративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУаАП, та стягнути на його користь з відповідачів судовий збір.

В обгрунтування позову вказує, що 13.06.2021 року о 01:50 год. відповідачем винесено стосовно нього постанову про порушення п. 8.7.3 ПДР України у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч. 2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді 510,00 грн штрафу.

13.06.2021 року о 00:41 год. він рухався на своєму автомобілі «Lexus RH 400H», д.н.з. НОМЕР_1 в м.Києві по вул. Іллєнка в бік центру міста та був зупинений працівниками поліції та звинувачений в порушенні п. 34.4.3 ПДР України. Він надав пояснення інспектору Прохоренку Д.І., що перед виїздом він перевірив чи працює в його автомобілі ближнє світло фар, тому, що рухався за межами міста де немає освітлення дороги і рухатися з габаритними сигналами неможливо. На вимогу позивача ознайомити його з доказами правопорушення, інспектор сказав, що це бачили він та його командир роти і докази він надасть тільки на вимогу суду. В автомобілі знаходилась його дружина, яка була свідком цієї події.

Позивач вважає, що були допущені грубі порушення щодо нього при винесенні оскаржуваної постанови, обвинувачення не підтверджене належними та допустимими доказами та ґрунтується на припущеннях, постанова є незаконною та не відповідає обставинам справи, а дії відповідачів такими, що суперечать чинному законодавству України.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021 року визначено головуючого суддю Войтенко Ю.В. (а.с. 14).

22.07.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва адміністративний позов залишено без руху (а.с. 16).

06.10.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі (а.с. 30).

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.05.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 51-52).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2022 року прийнято позовну заяву до провадженні судді Твердохліб Ю.О. (а.с. 54).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в м. Києві в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. 09.02.2022 року, через канцелярію суду, направив відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Відповідач вказує, що 13.06.2021 року екіпаж патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території Шевченківського району м.Києва, безпосередньо став свідком вчинення адміністративного правопорушення, а отже вина позивача є доведеною. Позивачем було вчинено два правопорушення, а саме за ч.2 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП. Однак, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах встановленої за більш серйозне правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення стосовно проїзду позивачем 13.06.2021 року на заборонений жовтий сигнал світлофора було розглянуто відповідачем на місці його вчинення. Перед початком розгляду справи відповідачем було роз`яснено позивачу його права, відповідач також назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив підстави зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оцінивши докази в справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, відповідач, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним позивача - ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач був ознайомлений з винесеною постановою та йому повідомлено про порядок її оскарження та наслідки не виконання. Таким чином, відповідач вважає, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно правовими актами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором роти 7 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Дейнеко О.Л. 13.06.2021 року винесено постанову ЕАН № 4344082 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Згідно вказаної постанови позивач був визнаний винним в тому, що 13.06.2021 року за адресою: м. Київ, вул. Іллєнка (Мельникова), 81А водій керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби та проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступнк зміну сигналів, чим порушив п.п. 8.7.3 ПДР (а.с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, як про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд встановив, що працівником поліції факт вчинення правопорушення позивачем не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно суд зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є остаточним рішенням, яке приймається відповідною посадовою особою на підставі повно, всебічно та об`єктивно досліджених обставин справи, та яке в подальшому підлягає оскарженню.

При цьому, суд звертає увагу, що рішення щодо наявності чи відсутності в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ознак складу адміністративного правопорушення має ґрунтуватись виключно на наявних у справі доказах. Такий висновок не може ґрунтуватись на спостереженні особи яка розглянула справу.

В даному випадку обов`язок щодо доведення вини, законом покладається саме на суб`єкта владних повноважень, оскільки позивач не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів та не доведено факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Інспектори Дейненко О.Л. та Прохоренко Д.І. є посадовими особами Управління патрульної поліції в м. Києві, яке є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 454,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову ЕАН № 4344082 від 13.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Провадження у справі - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції України у м. Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.08.2022.

Суддя Ю.О. Твердохліб