Справа № 160/22965/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту протоколу,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просить визнати протиправним та нечинним п. 2 Протоколу №38 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 18.11.2021 р.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що п. 2 Протоколу №38 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 16.11.2021 є протиправним, оскільки положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено право органу місцевого самоврядування обмежувати вже встановлені законами України та актами Кабінету Міністрів України права та пільги громадян.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 28.12.2021, Виконавчий комітет Дніпровської міської ради просить відмовити у задоволенні позову, зважаючи на наступне.
Статтею 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено встановлення обмежувальних протиепідемічних заходів місцевими органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому, виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб.
Спірне рішення було прийнято враховуючи подання в.о. генерального директора ДУ «Дніпропетровського ОЦКПХ МОЗ», головного державного санітарного лікаря Дніпропетровської області про необхідність забезпечити виконання на території м. Дніпра обмежувальних протиепідемічних заходів.
Статтею 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в умовах карантину установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі і дезінфекційних, та інших заходів.
Пунктом 29 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 рекомендовано: розробити (скорегувати) маршрути руху громадського транспорту з урахуванням змінених графіків роботи підприємств, установ, організацій для забезпечення створення можливості переміщення працівників на роботу (з роботи); забезпечити виявлення осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, які залишилися проживати в зоні надзвичайної ситуації або можливого ураження, та організацію супроводження таких осіб відповідно до Порядку виявлення осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, які проживають у зоні надзвичайної ситуації або можливого ураження, та організації їх супроводження, затвердженого постановою КМУ від 18.04.2018 №282.
Компанією ТОВ «А+С» була здійснена розробка цифрової мультимодальної транспортної моделі м. Дніпро. В рамках даної транспортної моделі було встановлено, що максимальна активність пасажирів у користуванні громадським транспортом «припадає у години пік, а саме в ранковий час з 07 год. 00 хв до 10 год. 00 хв. та у вечірній час після 15 год. 00 хв.
Оскаржуваний пункт рішення був прийнятий з метою запобігання скупчення людей на зупинках та в транспорті для уникнення подальшого розповсюдження на території м. Дніпра гострої респіраторної хвороби СОVID-19.
Відповідач звертає увагу також на те, що відповідно до інформації з Урядового порталу з 00 год. 00 хв. 7 грудня 2021 на території Донецької, Дніпропетровської, Івано-Франківської, Луганської, Львівської, Одеської, Рівненської, Херсонської областей на Києві скасовано червоний рівень епідемічної небезпеки.
Рішенням Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро від 07.02.2021, оформлене протоколом №39 вирішено зняти контроль з пунктів 2,3 протоколу від 16.11.2021 №38. Таким чином, обмеження встановлені в п. 2 протоколу від 16.11.2021 №38 припинили свою дію.

Судом встановлено наступні обставини справи:

Керуючись Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні, постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 №11 «Про затвердження Положення про єдину державну систему цивільного захисту Дніпровської міської ради від 27.03.2020, Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради 27.03.2020 за №412 прийнято рішення, яким уведено режим надзвичайної ситуації у місті Дніпрі для Дніпровської міської ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту Дніпропетровської області тимчасово, з 15.00 27.03.2020. Створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі у складі (п.1, п.2).

Пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, спеціальній комісії визначено у своїй діяльності керуватись Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктного рівня, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2002 року №843.

За результатами засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня Дніпровської міської ради 16.11.2021 складено протокол №38, відповідно до якого згідно з рішеннями Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (протокол позачергового засідання від 15.10.2021 №38) та Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (протокол позачергового засідання від 17.10.2021 №29) з 18.10.2021 на території Дніпропетровської області та міста Дніпра встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки і запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи, передбачені пунктами 22 , 35 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами).

З метою зниження на території міста рівня захворюваності на СОVID-19, комісією вирішено виконавчим органам, комунальним підприємствам, закладам та установам Дніпровської міської ради, суб`єктам господарювання усіх форм власності, населенню міста Дніпра забезпечити безумовне виконання обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктами 22 , 3 та 35 постанови КМУ №1236, рішень Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Дніпропетровської області, спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня, спрямованих на запобігання поширенню на території Дніпропетровської області та міста Дніпра гострої респіраторної хвороби СОVID-19 (п. 1).

Пунктом 2 протоколу встановлено обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутах загального користування автотранспорту, електротранспорту і метрополітену. Встановлено час для здійснення пільгових перевезень щоденно з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. В інший час пільга не діє.

Термін: з 18.11.2021 на період дії "червоного" рівня епідеміологічної небезпеки.

Позивач, який відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.10.2015 є учасником бойових дій і відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, не погоджуючись з п. 2 протоколу №38 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 16.11.2021, звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право громадян на пільговий проїзд громадським транспортом передбачено такими законодавчими актами: Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства»; постановами Кабінету Міністрів України «Про безоплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» від 17.05.1993 №354, «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 №226.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про транспорт» визначено, що транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях.

Державне управління в галузі транспорту має забезпечувати, зокрема, своєчасне, повне та якісне задоволення потреб населення і суспільного виробництва в перевезеннях; захист прав громадян під час їх транспортного обслуговування; безпечне функціонування транспорту (ст. 3 Закону України «Про транспорт»).

Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За п. «а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню (п.1); затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством (п. 10); прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду (п.10-1); встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів (п. 10-2).

З вересня 2021 в м. Дніпро розпочався черговий підйом захворюваності СОVID-19, який характеризується більш інтенсивними рівнями захворюваності та смертності, що пов`язано із циркуляцією штаму «Дельта» коронавірусу SARS-CoV-2, недотриманням протиепідемічних заходів та низьким рівнем охоплення населення вакцинацією проти СОVID-19.

За рішенням Державної комісії ТЕБ і НС на території Дніпропетровської області з 18.10.2021 встановлено найвищий «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення СОVID-19.

09 грудня 2020 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначені правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Згідно ст.1 вказаного Закону "карантин" - це: - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб; обмежувальні протиепідемічні заходи - медико-санітарні та адміністративні заходи, що здійснюються в межах осередку інфекційної хвороби з метою запобігання її поширенню; протиепідемічні заходи - комплекс організаційних, медико-санітарних, ветеринарних, інженерно-технічних, адміністративних та інших заходів, що здійснюються з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб, локалізації та ліквідації їх осередків, спалахів та епідемій.

Статтею 5 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що органи місцевого самоврядування у сфері захисту населення від інфекційних хвороб забезпечують проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах, а також робіт по ліквідації епідемій та спалахів інфекційних хвороб і вирішують питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення цих заходів і робіт; здійснюють комплексні заходи, спрямовані на ліквідацію епідемій, спалахів інфекційних хвороб та їх наслідків.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб.

Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Відповідно до п. 3-5. постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 08.11.2021) на території регіонів, на яких установлений "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється, зокрема, за окремим рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом у межах відповідних регіонів, крім транзитних перевезень та перевезень:

-легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування дітей віком до 14 років;

-службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ у межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, про які поінформовано не менше ніж за два дні органи Національної поліції;

-пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні за наявності у них негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведено не більш як за 72 години до дня поїздки, або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, чи міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (п. 11);

-за окремим рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій - посадка пасажирів в автомобільний чи залізничний транспорт, який забезпечує сполучення між регіонами, крім посадки пасажирів до поїздів спеціальних залізничних рейсів у внутрішньому сполученні, рішення щодо яких приймається у кожному конкретному випадку перевізником за заявками обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я; запровадження інших альтернативних обмежень, у тому числі обмеження заповнюваності транспортних засобів, виходячи з епідемічної ситуації в конкретних регіонах (п. 12).

Пунктом 29 постанови Кабінету Міністрів України №1236 рекомендовано органам місцевого самоврядування:

-розробити (скорегувати) маршрути руху громадського транспорту з урахуванням змінених графіків роботи підприємств, установ, організацій для забезпечення створення можливості переміщення працівників на роботу (з роботи);

-забезпечити виявлення осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, які залишилися проживати в зоні надзвичайної ситуації або можливого ураження, та організацію супроводження таких осіб відповідно до Порядку виявлення осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, які проживають у зоні надзвичайної ситуації або можливого ураження, та організації їх супроводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 282 .

Повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в умовах карантину визначено ст. 30 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

На територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право: залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби; залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням; установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів; запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води; установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів; створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційих хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

З вищенаведених норм вбачається надання місцевим органам виконавчої влади і органів місцевого самоврядування можливості запровадження на відповідних територіях чи об`єктах особливих умов пересування і перевезення. Вказаними правовими нормами не надано повноважень на обмеження встановлених пільг на безоплатний проїзд.

Зокрема, в даному випадку позивач користується пільгами, встановленими п. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України).

Тобто, Держава не тільки зобов`язана проголошувати, декларувати у конституції й інших законах права і свободи, але й дбати, піклуватись про їхню здійсненність, можливість реалізації. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Конституційний Суд України в абз.2,3 п.5 мотивувальної частини рішення від 18.12.2018р. у справі №12-р/2018 вказав, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, підриває довіру до держави.

Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Таким чином, неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, призвело до порушення прав людини, що свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного конституційного обов`язку перед людиною - утвердження забезпечення її гарантованих прав.

Оцінивши в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнати протиправним п. 2 протоколу засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 16.11.2021 (з урахуванням описки позивача у даті, який помилково вказав дату 18.11.2021) №38.

Щодо вимог визнати спірне рішення нечинним, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки до прийняття судового рішення у цій справі 07.12.2021 було проведено засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня, оформлене протоколом №39, на якому, зокрема, було вирішено виконавчим органам, комунальним підприємствам, закладам та установам Дніпровської міської ради, суб`єктам господарювання усіх форм власності, населенню міста Дніпра: у своїй діяльності враховувати, що на території Дніпропетровської області та міста Дніпра встановлено «жовтий» рівень епідемічної небезпеки та запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи, передбачені пунктами 22 та 3 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 (підп. 1.1. п. 1).

Відповідно до п. 5 вказаного протоколу знято з контролю пункти 2, 3 протоколу засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 16.11.2021 №38.

Отже, на час прийняття рішення у справі спірний пункт припинив свою дію.

За приписами ст. 9 Кодексу адміністративного суду України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач як учасник бойових дій відповідно до п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 295, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту протоколу- задовольнити частково.

Визнати протиправним п. 2 протоколу №38 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 16.11.2021 р.

В решті позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона