Справа № 160/7506/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року Справа № 160/7506/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі від 21.03.2022 року № 7329-5037/С-01/8-0400/22, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком згідно підпункту 4 пункту 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком, згідно підпункту 4 пункту 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, починаючи з 09 лютого 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зверталася до відповідача з заявою про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення із служби, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, але відповідач відмовив у призначенні дострокової пенсії, посилаючись на те, що чоловік на момент ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не був військовослужбовцем, а проходив військові збори.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року відкрито провадження у справі №160/7506/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву надійшов через систему «Електронний суд» 29.06.2022.
Відхиляючи доводи позовної заяви відповідач зауважує наступне.
Позивач звернулася із заявою і документами на дострокове призначення пенсії відповідно до підп. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби.
В експертному висновку Дніпропетровської регіональної експертної комісії №9522 від 14.11.2011 зазначено, що захворювання померлого ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зв`язку з відрядженням під час військового призову на учбові збори військовозобов`язаного, що супроводжувалась роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в періоди з 15.08.1987 по 03.10.1987 роки.
Посилаючись на ч.3 Закону України «Про загальний військовий обов"язок та військову службу», відповідач зазначає, що чоловік позивача не був військовослужбовцем.
Відповідач вважає також, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання пенсії згідно підп. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, відповідач посилається на пропуск строку звернення позивача до суду, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Позивач вважає, що відповідає всім умовам призначення пенсії відповідно до підп. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надані документи підтверджують це право, а тому рішення органу пенсійного фонду про відмову у призначені їй цього виду пенсії підлягає скасуванню як протиправне.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.04.1983 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .
З копії довідки Військової частини НОМЕР_7 від 03.10.1987 №903/29 вбачається, що ОСОБА_2 був викликаний на учбові збори Дніпропетровським РВК, виконував обов"язки у Військовій частині НОМЕР_7 в період з 15.08.1987 по 03.10.1987.
Дніпропетровською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смертності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 13.01.2005, розглянувши клопотання та надану документацію виданий експертний висновок з питання встановлення причинного зв`язку захворювання (інвалідності), смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобилській АЕС. Встановлений основний діагноз: пухлина головного мозку. Прийнятий висновок: «Захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».
04.06.1991 ОСОБА_2 отримав посвідчення серії НОМЕР_3 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
20.01.2011 ОСОБА_2 отримав посвідчення інваліда війни 1 групи серії НОМЕР_4 .
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №033865 від 19.01.2011 ОСОБА_2 потребував постійного стороннього догляду.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смертей 04.11.2011 зроблено відповідний актовий запис №254.
Дніпропетровська регіональна міжвідомча експертна комісія по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смертності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 13.01.2005, розглянувши клопотання та надану документацію виданий експертний висновок з питання встановлення причинного зв`язку захворювання (інвалідності), смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобилській АЕС на засіданні від 24.11.2011, протокол №611,розглянувши клопотання ОСОБА_1 та надану документацію на гр. ОСОБА_2 з питання встановлення причинного зв`язку захворювання (інвалідності), смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановила основний діагноз: гліобластома лівої лобно-скроневої долі.
За висновком експертної комісії захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На імя ОСОБА_1 видано посвідчення № НОМЕР_6 від 01.03.2012 як дружині померлого громадянина із числа (ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою)..
В матеріалах справи міститься також копія заяви ОСОБА_1 , якою вона свідчить про те, що станом на 28.09.2020, у зареєстрованому шлюбі, як в Україні, так і поза її межами не пербуває. Заява складена ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області і зареєстрована в реєстрі за 2755.
Відмовляючи Пенсійний фонд вказав, що надані документи не підтверджують право позивача на призначення пенсії, оскільки її померлий чоловік не був військовослужбовцем, а був відряджений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно наданих документів загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 37 років 9 місяців 25 днів.
Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації, розглянувши звернення позивача до Дніпропетровського регіонального контактного центру «Урядова гаряча лінія» з питання призначення пенсії, листом №4942 від 27.11.2020 повідомило про умови отримання даного виду пенсії.
Позивач за захистом своїх прав і інтересів звернулась з відповідним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 46 Конституції України громадяни наділені правом на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За приписами п.4 ч. 1 ст. 115 Закону України №1058-IV ( в редакції чинній на час прийняття спірного рішення) право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Як встановлено судом підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за п. 4 ч. 1 ст.115 Закону України №1058-IV було посилання відповідача на те, що її чоловік ОСОБА_2 не був військовослужбовцем, а був відряджений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС наведено у ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до примітки до зазначеної статті до військовослужбовців належать також особи, призвані на військові збори.
Зі змісту положень статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд приходить до висновку, що на позивача розповсюджується дія положення п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відмова позивачу в призначені пенсії з підстав того, що померлий чоловік позивача на час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не був військовослужбовцем, є неправомірною.
Вказане узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 31 липня 2018 у справі № 636/2287/17, в якій також вказано, що можливість отримання пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Порядок №22-1).
В п.2.1. Порядку №22-1 наведений перелік документів до заяви про призначення пенсії за віком.
В даному випадку відповідно до підп. 5 п. 2.1. Порядку №22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), висновок МСЕК щодо причинного зв`язку смерті особи з захворюванням, пов`язаним з ліквідацією Чорнобильської катастрофи, а для осіб, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до абзаців шостого-восьмого пункту 1 статті 10 цього Закону, також документи, на підставі яких їм встановлено цей статус, визначені Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740 (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону)).
Оскільки відповідач в жодному листі відповіді не вказав, про неповний пакет документів, наданих позивачем для призначення пенсії, суд приходить до висновку, що позивачем були надані всі необхідні документи для підтвердження права на пенсію на умовах, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України №1058-IV. У зв`язку з чим суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність довідки про склад сім`ї та/або чеки (рахунки) витрат на медикаменти, підтвердження оформлення постійного догляду відповідними соціальними виплатами, що призначаються і виплачуються непрацюючим працездатним особам, які здійснюють догляд після встановлення факту догляду та обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, докази ведення спільного побуту, копії паспорту громадянина України померлого чоловіка з місцем реєстрації за однією адресою, тощо.
Жодним законодавчим актом не зобов`язано надавати такі документи в підтвердження права на пенсію на умовах, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України №1058-IV, не наведено конкретних правових норм і відповідачем.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач досягла 50 років, має не менше 20 років страхового стажу, її чоловік - військовозобов`язаний, який був призваний на військові збори для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, спеціальним законом прирівняний до військовослужбовців. Чоловік позивачки помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а дружина не взяла повторний шлюб.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право позивача на призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України №1058-IV є доведеним і беззаперечним та не спростовано належними доказами відповідачем.
Суд зазначає, що в позовних вимогах позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити і виплачувати пенсію з 09.02.2022 року, натомість доказів звернення із заявою до Пенсійного фонду саме з цієї дати матеріали справи не містять. З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в листі від 21.03.2022 №7329-5037/С-01/8-0400/22 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою 11.02.2022, у зв`язку з чим суд вважає правильним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити і виплачувати пенсію з 11.02.2022.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо посилання відповідача на порушення позивачем строку.
За ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2 ст 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд у постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 звернув увагу на те, що застосування строків звернення до адміністративного суду у спорах, що виникають із пенсійних правовідносин, не може слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком) та, відповідно, легалізації триваючого правопорушення з боку держави в особі компетентних органів.
При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ (первинне призначення пенсії) слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком) та легалізації триваючого правопорушення.
Тобто відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком. Виходячи зі змісту конституційного права на соціальний захист, зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів Верховного Суду також зазначила, що лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання наявності у позивача страхового стажу, дозволить суду оцінити правомірність дій відповідача щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, а також визначити момент, з якого позивач дійсно має право на призначення такої пенсії.
У цій справі Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої суди можуть застосовувати строки звернення з адміністративним позовом у справах щодо оскарження дій органів Пенсійного фонду України лише після розгляду справи по суті та перевірки правомірності дій такого органу при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком. Саме це є реалізацією особою права на судовий захист, гарантованого, зокрема, Конституцією України та міжнародними договорами.
Дійшовши висновку про протиправність рішення органу пенсійного фонду про відмову позивачу у призначенні пенсії, суд, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду не вбачає підстав для застосування строків звернення до суду в цій справі.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №37750576 від 23.05.2022.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 496,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 241, 243, 244-246, 250, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі від 21.03.2022 року № 7329-5037/С-01/8-0400/22, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком згідно підпункту 4 пункту 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона