Справа № 440/17107/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

09 серпня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/17107/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Довбенко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Національного університета "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, треті особи: Приватне підприємство "Тотал Спорт", Акціонерне товариство "Полтава-банк про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Національний університет "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, треті особи: Приватне підприємство "Тотал Спорт", Акціонерне товариство "Полтава-банк про визнання дій протиправними та скасування постанови, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича по опису та арешту майна, що відбулися 24.11.2021 в приміщенні Національного університету "Полтавська політехніка імені Кондратюка", що знаходиться за адресою м.Полтава, проспект Першотравневий, 25;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.11.2021 року у виконавчому провадженні №67596706.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у відкритті провадження у справі за позовом Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 440/17107/21 апеляційну скаргу Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі № 440/17107/21 скасовано. Справу за позовом Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання дій протиправними та скасування постанови - направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Справа №440/17107/21 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 05 червня 2022 року, про що свідчить відбиток штампу з реєстрацією вхідної кореспонденції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 позовну заяву Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання дій протиправними та скасування постанови - залишено без руху.

15.06.2022 на виконання вимог ухвали суду надано позивачем документи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання 09 серпня 2022 року з`явилися відповідач та представник третьої особи - Акціонерного товариства «Полтава-Банк», від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, третя особа Приватне підприємство «Тотал Спорт» у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлено належним чином.

09.08.2022 у підготовчому судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи клопотання, відповідач вказав, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

24 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. при примусовому виконанні наказу на примусове виконання рішення третейського суду №875/7/20 виданого 10.02.2020 Східним апеляційним господарським судом, проведено ряд дій та винесено постанову, якою описано та арештоване майно Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка".

18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №6759706 за наказом на примусове виконання рішення третейського суду №875/7/20 виданого 10.02.2020 Східним апеляційним господарським судом.

Відповідно до Наказу №875/7/20 з Приватного підприємства "Тотал спорт" (боржник) стягнуто на користь акціонерного товариства "Полтава-банк" прострочену заборгованість по кредитному договору № 4662 від 24.01.2018 у сумі 256652 грн 05 коп, з яких: 100000,00 грн - прострочене тіло кредиту, 145156,84 грн - відсотки за користування кредитом нараховані з 27.02.2019 по 26.07.2019, 11495,21 грн - пеня за прострочення сплати платежів (тіла та відсотків) нарахована з 01.04.2019 по 26.07.2019.

24 листопада 2021 року в приміщенні Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" приватним виконавцем Скрипником В.Л. та за участі працівників банка проведені виконавчі дії по виконавчому провадженні №67596706, а саме описано та накладено арешт на гумове покриття та металопластикові віконні секції-блоки, про що винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.11.2021 у виконавчому провадженні №67596706.

Не погоджуючись з діями приватного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту, юридичної природи обставин у справі та реалізації суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах владних управлінських функцій.

Визначальним для розуміння спору як адміністративно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Суд наголошує, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно із статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач фактично вказує на наявність у нього права на арештоване майно, яке описане та арештоване за прострочену заборгованість по кредитному договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №813/1341/15 (провадження № 11-38апп19) дійшла висновку, що спір про визнання протиправним та скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

ГПК також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини 1 статті 20 ГПК).

Як вбачається з позову, предметом спору у цій справі є спір про опис та арешт майна у виконавчому провадженні №67596706 при примусовому виконанні наказу на примусове виконання рішення третейського суду №875/7/20 виданого 10.02.2020 Східним апеляційним господарським судом.

Отже, спір є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №826/24525/15.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Зі змісту матеріалів справи, позову, матеріалів виконавчого провадження вбачається, що предметом спору в ній є дії щодо винесення постанови про опис та арешт майна.

Таким чином, з предмета і підстав позову вбачається наявність спору, який повинен розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін та є за своєю природою приватноправовим спором.

З огляду на вказане та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 238, 239, 248, 256, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича - задовольнити.

Провадження у справі №440/17107/21 за позовом Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, треті особи: Приватне підприємство "Тотал Спорт", Акціонерне товариство "Полтава-банк" про визнання дій протиправними та скасування постанови закрити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Бойко