Справа № 500/772/21
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/772/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

08 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неврахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку і визначення розміру грошового утримання 6 років 9 місяців 12 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи з 06.12.1983 року по 24.02.1985 року на посаді старшого консультанта, заступника начальника відділу в відділі юстиції Тернопільського облвиконкому, з 21.05.1975 року по 24.05.1977 року проходження дійсної строкової служби в Радянській армії, а також половину навчання на денній формі юридичного факультету Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 6 місяців 19 днів, що в загальному становить 6 років 9 місяців і 12 днів і здійснити призначення, перерахунок з 05.01.2021 року і виплату без обмежень ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з сукупного стажу роботи 42 роки 7 місяців 27 днів в розмірі 92% грошової винагороди на день звільнення, виходячи з розміру суддівської винагороди 124858,80 грн, та виплатити різницю між виплаченим грошовим утриманням 80% судової винагороди та 92 % судової винагороди.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 рішенням Вищої ради правосуддя від 29.12.2020 року звільнений у відставку з посади судді Тернопільського окружного адміністративного суду. Наказом голови Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року №01-ОС/2 відрахований зі штату суду.

На підставі заяви від 11.01.2021 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, згідно з закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 05.01.2021 року.

Рішенням від 21.01.2021 року №67 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області визначило позивачу 35 років 9 місяців 7 днів суддівського стажу, а саме зараховані періоди роботи на посаді судді Тернопільського міського народного суду, судді Тернопільського районного суду, судді Тернопільського міськрайонного суду та судді Тернопільського окружного адміністративного суду.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неврахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку і визначення розміру грошового утримання судді у відставці періоду роботи з 06.12.1983 року по 24.02.1985 року на посаді старшого консультанта, заступника начальника відділу в відділі юстиції Тернопільського облвиконкому, з 21.05.1975 року по 24.05.1977 року проходження дійсної строкової служби в Радянській армії, а також половини навчання на денній формі юридичного факультету Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 6 місяців 19 днів, що в загальному становить 6 років 9 місяців і 12 днів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Розділом X вищевказаного Закону №1402-VIII визначений статус судді у відставці.

Так, за змістом статті 142 вказаного, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На момент призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який дає право на відставку, регулювалося частиною 4 статті 43 закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ) від 15.12.1992 та Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» №584/95 від 10.07.1995.

У відповідності до положень частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ зі змінами, внесеними законом України від 24.02.1994 №2862-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, абзацом 2 статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» №584/95 від 10.07.1995 визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Таким чином, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Суд встановив, що згідно з копії трудової книжки від 21.04.1975 року серії НОМЕР_1 , яка міститься в матеріалах справи, позивач з 21.05.1975 року по 24.05.1977 року проходив дійсну строкову службу в Радянській армії, у період з 25.08.1977 року по 28.09.1982 року навчався на денній формі юридичного факультету Львівського державного університету імені Івана Франка.

Отже, позивач проходив строкову військову службу з 21.05.1975 по 24.05.1977 та навчався у вищому навчальному закладі на денній формі навчання у період з 25.08.1977 по 28.09.1982, половина якого (2 роки 6 місяців 19 днів), на підставі викладених норм підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання. Вказане також підтверджується розрахунком стажу, здійсненим Тернопільським окружним адміністративним судом.

Таким чином, не включення позивачу до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та половини навчання у вищому юридичному навчальному закладі, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи позивача на посаді судді, суд вважає неправомірним.

Тому, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка з 25.08.1977 по 28.09.1982, що становить 2 роки 6 місяців 19 днів та період проходження дійсної строкової служби в Радянській армії з 21.05.1975 по 24.05.1977, що становить 2 роки 0 місяців 4 дні.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зарахування до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи з 06.12.1983 року по 24.02.1985 року на посаді старшого консультанта, заступника начальника відділу в відділі юстиції Тернопільського облвиконкому, суд враховує таке.

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді, зараховується час роботи на посадах у Міністерстві юстиції України, якщо такі посади безпосередньо пов`язані із керівництвом та контролем за діяльністю судів.

Позивач не надав доказів здійснення функції, які безпосередньо пов`язані із керівництвом та контролем за діяльністю судів на посаді старшого консультанта, заступника начальника відділу юстиції по правовій роботі і пропаганді в народному господарстві, в період з 06.12.1983 року по 24.02.1985 року. Тому, підстави для врахування періоду роботи з 06.12.1983 року по 24.02.1985 року до стажу позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.

Враховуючи викладене, позов в частині зобов`язання відповідача зарахувати період роботи з 06.12.1983 року по 24.02.1985 року до стажу позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити призначення, перерахунок з 05.01.2021 року і виплату без обмежень ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з сукупного стажу роботи 42 роки 7 місяців 27 днів в розмірі 92% грошової винагороди на день звільнення задоволенню не підлягають, оскільки адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, та врегульовувати на майбутнє правовідносини щодо яких відсутній спір.

З метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача, з урахуванням стажу роботи, а саме половини строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка з 25.08.1977 по 28.09.1982, що становить 2 роки 6 місяців 19 днів, та періоду проходження дійсної строкової служби в Радянській армії з 21.05.1975 по 24.05.1977, що становить 2 роки 0 місяців 4 дні, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 3 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" починаючи з 05.01.2021 року, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання з урахуванням висновків суду у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.