Справа № 460/12762/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/12762/21 пров. № А/857/7882/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Дудар О. М. у м. Рівному, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.07.2021 о/р80 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 23.07.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області від 15.07.2021 №96, виданою 16.07.2021 № К39-21-41/21, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 29.07.2021 о/р80 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України від 15.07.2021 №96 (вих. №К39-21-41/21 від 16.07.2021), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Стягнути на користь позивача солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києва зазначає, що для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу необхідно було звернутись до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка, натомість подана позивачем заява та додана довідка не відповідають вимогам додатків 1, 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Більше того, при вирішенні даної справи суд першої інстанції помилково покликався на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 460/6061/20, оскільки вказане рішення було виконано шляхом здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області від 04.03.2020 № 52.

Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обґрунтована покликанням на неврахування судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі № 580/585/21 щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судді, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є суддею Рівненського міського суду Рівненської області у відставці, з 28.08.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і йому виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №460/6064/20 задоволено повністю позов ОСОБА_1 : визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.04.2020 №98/03.15-24 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 02.03.2020 №52, виданою 04.03.2020 за №298-04/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 15.01.2021 та виконується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області шляхом виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 90% відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Вважаючи довідку Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області від 04.03.2020 №52 такою, що не відповідає вимогам законодавства у зв`язку з незастосуванням для визначення суддівської винагороди до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №460/6061/20, яке набрало законної сили 29.04.2021, позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області по відмові ОСОБА_1 у видачі довідки про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1, передбаченого пункту 1 частини четвертої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області відповідно до частин третьої та четвертої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначити базовий посадовий оклад, який складає 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020, із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1.

На виконання вказаного рішення суду Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Рівненській області видано довідку від 15.07.2021 № 96 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (вих. №К39-21-41/21 від 16.07.2021).

23.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 15.07.2021 №96.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.07.2021 о/р80 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » відмовлено в розгляді заяви щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки подана заява та довідка не відповідають вимогам додатків 1, 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 19.02.2020 (наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020), у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII на підставі виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Рівненській області на виконання рішення суду у справі №460/6061/20 довідки від 15.07.2021 №96. Вказано, що подана позивачем 23.07.2021 заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці жодним чином не можуть відповідати додаткам 1 та 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки затверджені зразки стосуються заяв, що подаються особами для призначення чи перерахунку пенсій на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також зазначено, що право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, підтверджено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №460/6064/20.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).

Пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Частиною другою статті 142 Закону №1402-VIІІ визначено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII установлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

У зв`язку із вищевикладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що з 19.02.2020 (наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020), у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 16.06.2020 за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20.

Як встановлено з матеріалів справи, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було проведено позивачу на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 460/6064/20 відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області від 02.03.2020 №52.

Проте, суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зазначеній довідці від 02.03.2020 №52 протиправно було визначено без застосування до базового розміру посадового окладу судді регіонального коефіцієнта 1,1, у зв`язку з чим на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №460/6061/20 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Рівненській області було видано нову довідку від 15.07.2021 № 96 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2020.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Рівненській області на виконання рішення суду у справі №460/6061/20 довідки від 15 липня 2020 року №96 буде перерахунком зазначеного грошового утримання, вчиненим у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

Що стосується доводів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про невідповідність поданої позивачем заяви та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області вимогам додатків 1, 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, слід зазначити, що порядок подання документів для перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці визначено Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 №3-1 (далі Порядок №3-1), яким визначено форму заяви про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 3-1 приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Зазначений Порядок №22-1 містить додатки зразки документів (заяв, довідок, пам`ятки), які подаються особами, що звертаються за призначенням чи перерахунком пенсії, зокрема: додаток 1 Заява про призначення/перерахунок пенсії; додаток 2 Заява про виплату пенсії. Вказані зразки документів стосуються виключно перерахунку пенсій на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, покликання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на невідповідність поданих позивачем документів вимогам додатків 1, 2 Порядку №22-1 є безпідставними та не впливає на право позивача на перерахунок його щомісячного довічного утримання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у розгляді заяви про перерахунок позивачу (судді у відставці) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.07.2021 є протиправним та відповідно зазначене рішення територіального органу Пенсійного фонду України підлягає скасуванню. А відтак, позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначеної вище довідки від 15.07.2021 № 96, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Рівненській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання з 01.01.2020 є такою, що підлягає задоволенню з 19.02.2020.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виходячи з конкретних відсотків є передчасним, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовилося здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з мотивів відсутності підстав для розгляду звернення позивача щодо такого перерахунку.

У випадку незгоди з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області від 15.07.2021 №96, зокрема, в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання, позивач не позбавлений права оскаржити вказані дії та рішення у судовому порядку.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, неправильно застосувавши норми матеріального і недотримавши вимоги норм процесуального права, необґрунтовано задовольнив позовні вимоги стосовно зобов`язання відповідача провести спірний перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання судді, як судді у відставці, у конкретному розмірі та визначенням конкретного значення відсотків такого утримання.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.06.2022 у справі № 580/3132/20.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційні скарги слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо відсоткового розміру сум суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та в цій частині відмовити в позові.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 460/12762/21 в частині задоволення позову ОСОБА_1 щодо встановлення відсоткового розміру сум суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання скасувати та в цій частині в задоволенні позову відмовити.

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 460/12762/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 08.08.2022