Справа № 200/2551/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 серпня 2022 року Справа №200/2551/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Чекменьов Г.А., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплати середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.05.2020 року по 26.01.2022 року.

Ухвалою від 16 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн., який потрібно сплатити за реквізитами розміщеними на офіційному веб-сайті Донецького окружного адміністративного суду та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи зміст Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та обставини військової агресії проти України, судом не приймалося процесуальних рішень про подальший рух справи до отримання підтвердження про обізнаність сторони позивача зі змістом ухвали від 16 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без руху.

06 червня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача «про усунення недоліків позовної заяви» зі змісту якої випливає відмова сторони позивача від виконання вимог ухвали від 16 лютого 2022 року та наводиться власне суб`єктивне тлумачення норм права представником позивача.

Доводи представника позивача про звільнення від сплати судового збору через наявність статусу учасників бойових дій суд не приймає з підстав, викладених в ухвалі від 16 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Зокрема, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI «Про судовий збір» (Закон № 3674-VI) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Закон 3551-XII).

У статті 22 Закону № 3551-XII передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону № 3551-XII. Серед них не зазначено право на звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення за період затримки розрахунку після звільнення.

Позивач звернулась до суду з приводу спірних правовідносин з суб`єктом владних повноважень щодо стягнення середнього заробітку після звільнення з військової служби, обґрунтовуючи заявлені вимоги нормами Кодексу законів про працю України.

Заявлені позивачем виплати не відносяться до грошового забезпечення військовослужбовців. Отже, заявлені вимоги не стосується захисту прав позивача як учасника бойових дій, оскільки норми КЗпП України розповсюджуються на осіб незалежно від наявності такого статусу.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19.

Таким чином, оскільки виплата середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні не входить до складових забезпечення військовослужбовців, вказані позовні вимоги не підлягають звільненню від оплати судового збору. Через це суд дійшов висновку, що позивач не усунув виявлені недоліки позовної заяви у зазначеній частині.

Стосовно дотримання строку звернення до суду посилання представника позивача на висновки Верховного Суду в постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 не спростовують висновків суду у цій справі, оскільки предметом розгляду Верховним Судом була конкуренція норм статті 122 КАС України та статті 233 КЗпП України.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 наголосив, що відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За наслідками розгляду справи № 240/532/20 Верховний Суд дійшов висновку про застосування місячного строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, та відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах тримісячного строку за частиною першою статті 233 КЗпП України.

Ураховуючи викладене Верховний Суд зазначив, що висновок суду апеляційної інстанції щодо обмеження права особи на звернення до суду з цим адміністративним позовом місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України та не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу в аспекті неоднозначної судової практики розгляду трудових спорів у порядку цивільного судочинства.

З таких підстав Верховний Суд залишив без змін постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 240/532/20 про залишення позову без розгляду.

Посилання Верховного Суду на обчислення строку звернення до суду з моменту остаточного розрахунку було пов`язане з предметом позову у справі № 240/532/20, коли особа про фактичне порушення свого права дізналася, виходячи з суми остаточного розрахунку, до якого не була включена сума грошової компенсації за неотримане речове майно.

На відміну від вищезазначеної справи № 240/532/20, у цій адміністративній справі №200/2551/22 позивач ОСОБА_1 була достовірно обізнана про невиплату їй всіх належних сум при звільненні з моменту набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7311/21 від 05.08.2021 року за її позовом до Донецького прикордонного загону про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.08.2021 року. В розумінні частини третьої статті 122 КАС України з вказаного моменту позивач достовірно дізналася про порушення свого права. Незважаючи на це, ані протягом одного місяця після звільнення, ані протягом одного місяця після набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7311/21, ОСОБА_1 з позовом про зобов`язання виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні не звернулася. Позовна заява у цій справі №200/2551/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду лише 11.02.2022 року.

Від подачі заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, всупереч змісту ухвали від 16 лютого 2022 року, сторона позивача ухилилася.

За таких обставин висновок про пропуск строку звернення до адміністративного суду повністю відповідає приписам процесуального закону та не суперечить змісту постанови Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. За вказаних обставин суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 169, 248, 256, 294, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні повернути позивачеві.

Ухвала складена та підписана 01 серпня 2022 року та набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов