Справа № 160/10909/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 серпня 2022 року Справа № 160/10909/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії ГУНП Дніпропетровської області, в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, а саме з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; скасувати накази ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати новий наказ про поновлення ОСОБА_1 в Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 27 січня 2022 року з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати коли та за яких обставин він дізнався про прийняття оскаржуваних наказів, зазначити поважні причини пропуску строку звернення до суду з даними позовними вимогами та надати суду докази поважності таких причин; надати докази, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року та матеріалів службового розслідування, або надати копії таких наказів та матеріалів.

Позивачем було отримано копію зазначеної ухвали 28.07.2022 року та на її виконання було подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, докази в підтвердження поважності причин пропуску зазначеного строку, докази сплати судового збору у розмірі 992, 40 грн.

Вирішуючи питання щодо виконання позивачем вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 року та наявності підстав для відкриття провадження в даній адміністративній справі, суд встановив та зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на звернення до суду, тобто коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).

В даному випадку, позивач оскаржує накази ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, проте в позовній заяві не зазначає, коли саме він дізнався про прийняття цих наказів, та відповідно про порушення його прав.

При цьому, початок перебігу місячного строку звернення до суду з позовними вимогами про оскарження наказів починається саме з дня коли позивач дізнався про прийняття таких наказів та своє порушене внаслікок їх прийняття право.

Залишаючи позовну заяву без руху, в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 року суд зазначив про необхідність позивача вказати коли та за яких обставин він дізнався про прийняття оскаржуваних наказів та надати відповідні докази.

В поданій до суду заяві на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 року позивач зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року у справі № 757/62713/21-к у задоволенні клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних провопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 відмовлено та застосовано до нього строком до 30.07.2022 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Прибувши до свого місця проживання після розгляду справи він направив до відповідача рапорт про поновлення його на посаді, яку він обіймав, так як його було відсторонено від займаної посади на період розслідування. На початку липня він звичайним листом отримав відповідь від 30.06.2022 року №1/-2333р та №-2418р/103/05-2022 в якій зазначено, що відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 27 січня 2022 року №93о/с його було звільнено зі служби за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" на підставі наказу ГУ НП від 24 січня 2022 року. Лист отримано дружиною позивача лише 13 липня 2022 року.

Оцінюючи доводи зазначені позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду та наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року у справі № 757/62713/21-к застосовано до ОСОБА_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст. 368 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строком тримання під вартою до 05 год.55 хв. 21 січня 2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року у справі № 757/62713/21-к у задоволенні клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних провопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 відмовлено та застосовано до нього строком до 30.07.2022 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Отже, строк тримання під вартою позивача сплинув 02.06.2022 року, а з позовною заявою він звернувся лише 22.07.2022 року.

При цьому, суд критично ставиться до зазначених позивачем пояснень, що про своє звільнення він дізнався з відповіді на рапорт від 30.06.2022 року, яку отримав лише 13.07.2022 року, оскільки з наданого до матеріалів позовної заяви рапорту позивача від 16.06.2022 року вбачається, що позивач, подаючи такий рапорт 16.06.2022 року, доповідає, що йому стало відомо про його звільнення наказом ГУНП в Дніпропетровській області, який було винесено на підставі даних, які надійшли від ДБР України про проведення обшуку в службовому кабінеті та місцем його мешкання в рамках кримінального провадження, що і було підставою для звільнення. Вважає, що його звільнення було передчасним та таким, що порушує його права, просить поновити його на посаді.

Отже, вже 16.06.2022 року позивач був обізнаний про своє звільнення з займаної посади, а з позовною заявою він звернувся лише 22.07.2022 року.

Інших доказів в підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано та обставин не зазначено.

Оскільки за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на звернення до суду, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивач не навів суду об`єктивних та переконливих причин, які завадили позивачу звернутись з позовною заявою до суду у строк встановлений ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані судом поважними, наслідком чого є повернення позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач був зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно частини 7 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Так, позивачем до позовної заяви не надано копій оскаржуваних наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, але подано клопотання про витребування матеріалів службового розслідування та цих наказів у відповідача.

При цьому, зі змісту вказаного клопотання вбачається, що позивач жодним чином не обґрунтовує неможливість надання оскаржуваних наказів та матеріалів службового розслідування самостійно, та не надає докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідних доказів.

В свою чергу, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 року, від позивача вимагалось надати докази, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року та матеріалів службового розслідування, або надати копії таких наказів та матеріалів.

Однак, позивачем не виконано зазначеної вимоги вказаної ухвали, якою було запропоновано на його вибір надати докази, що підтверджують здійснення усіх залежних від нього дій, спрямованих на отримання наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року та матеріалів службового розслідування, або надати копії таких наказів та матеріалів.

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивачем не усунуто недоліки зазначені в ухвалі від 27.07.2022 року.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом із адміністративним позовом та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною в адміністративному позові адресою.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська