Справа № 160/44/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року Справа № 160/44/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромашківське» про стягнення податкового боргу, -
Позивач 05.12.2021 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача обліковується податковий борг у сумі 386 160,02 грн., який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань. Зазначає, що вчинені позивачем дії не призвели до погашення податкового боргу, податковий борг не сплачений в строки, визначені податковим законодавством, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути кошти з відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надання належних доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення (опис вкладення разом з розрахунковим документом).
На виконання ухвали суду від 10.01.2022 р., позивачем 01.02.2022 р. усунено означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. направлена на адресу ТОВ «Ромашківське» засобами поштового зв`язку, проте, 28.03.2022 р. на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, яким на адресу відповідача надсилалася вищевказана ухвала суду, із відміткою поштового відділення про повернення: "за закінченням терміну зберігання". При цьому, адреса, на яку здійснено відправлення судом, збігається з адресою, зазначеною, як місцезнаходження юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначеною позивачем у позові.
У контексті подібних (схожих) фактичних передумов до такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 року у справі №120/4080/19-а та від 14.07.2021 року у справі №160/8623/19. Верховний Суд зазначив про те, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінчення терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом належних процесуальних дій.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. була повторно направлена на адресу ТОВ «Ромашківське» засобами поштового зв`язку, проте 01.07.2022 р. на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, яким на адресу відповідача надсилалася вищевказана ухвала суду, із відміткою поштового відділення про повернення: "за закінченням терміну зберігання".
Крім того, копію ухвали суду від 03.02.2022 р., яка скріплена електронним цифровим підписом секретаря судового засідання, було направлено на електронну адресу ТОВ «Ромашківське», вказану ТОВ «Ромашківське» у податковій декларації, що підтверджується звітом відправки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 р. витребувано у Головного управління ДПС у Сумській області додаткові докази у справі №160/44/22, а саме:
- інформації щодо поштової адреси та засобів зв`язку з ТОВ «Ромашківське» (телефон, електронна пошта), за якими відбувались комунікації.
На виконання ухвали суду від 22.06.2022 р. Головне управління ДПС у Сумській області повідомило, що в ідентифікаційних даних наданих ТОВ «Ромашківське» під час державної реєстрації телефон та електронна пошта не вказувалися. Комунікація працівників Головного управління ДГІС у Сумській області з посадовими особами не відбувалась, поштові відправлення поверталися не врученими.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромашківське» відповідно до даних Інформаційної системи «Податковий блок», зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 14.05.2013 р. та перебуває на обліку Головного управління ДПС у Сумській області.
У ТОВ «Ромашківське» наявний податковий борг загальною сумою 386 160,02 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків та податковим розрахунком.
1. Щодо податкової заборгованості з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600).
1.1. Середино-Будська МТГ:
Відповідачу нарахований податковий борг з вищевказаного податку в загальній сумі 140 422,99 грн.
Зазначена сума податкового боргу сформована на підставі самостійно визначених податкових зобов`язань в податкових деклараціях з плати за землю:
До відповідача застосовано штрафну санкцію на підставі ст. 126 ПК України за затримку сплати грошового зобов`язання яка нарахована відповідно до податкових повідомлень-рішень:
На підставі статті 129 ПК України Відповідачу нарахована пеня на загальну суму 4,33 грн.
1.2. Дружбівська МТГ:
Відповідачу нарахований податковий борг з вищевказаного податку в загальній сумі (основний платіж) 6 658,76 грн.
2. Щодо податкової заборгованості з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній період податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків (код бюджетної класифікації 18010600).
2.1. Зноб-Новгородське СТГ:
Відповідачу нарахований податковий борг з вищевказаного податку в загальній сумі 12 503,29 грн.
Зазначена сума податкового боргу сформована на підставі самостійно визначених податкових зобов`язань в податкових деклараціях з плати за землю:
2.2. Середино-Будська МТГ:
Відповідачу нарахований податковий борг з вищевказаного податку в загальній сумі 224 189,02 грн.
Зазначена сума податкового боргу сформована на підставі самостійно визначених податкових зобов`язань в податкових деклараціях з плати за землю:
2.3. Дружбівська СТГ:
Відповідачу нарахований податковий борг з вищевказаного податку в загальній сумі 2 385,96 грн.
Зазначена сума податкового боргу сформована на підставі самостійно визначених податкових зобов`язань в податкових деклараціях з плати за землю:
13 листопада 2018 року сформована податкова вимога на суму 236 691,41 грн. №3142-53 та направлена на податкову адресу ТОВ «Ромашківське».
За п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податку, якому надіслано (вручено) податкову вимогу сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу, такого платника податку, що виникла після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.
Докази сплати податкового боргу у добровільному порядку, докази оскарження податкової вимоги відсутні.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Підпунктом 16.1.4 та п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.175, п. 14.1, ст.14 ПК України, податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Стаття 36 ПК України передбачає, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням вимог 57 ПК України, у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки самостійно нарахованих сум, грошові зобов`язання зі сплати орендної плати набули статусу податкового боргу.
Відповідно до ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідачу в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 13.11.2018 р. №3142-53, яку надіслано на адресу платника.
Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.
Згідно п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Пунктом 60.6 ст. 60 ПК України передбачено, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане повідомлення - рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення - рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.
У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно до п.95.4 ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Отже, враховуючи, що податковий борг відповідачем не сплачено, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову та стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 386 160,02 грн.
Що стосується вимоги позивача про накладення арешту на кошти ТОВ «Ромашківське» на суму податкового боргу 386 160,02 грн., суд зазначає таке.
Відповідно до пп.20.1.33. п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Відповідно до пункту 94.1. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу). Разом з тим, підстави його застосування, що визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, є загальними як для керівника податкового органу, так і для суду.
Так, згідно з пунктом 94.2. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу;
- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Аналогічні норми містить ІІІ Розділ Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року №632. Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ цього Порядку арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з вищезазначених обставин.
З вказаних норм законодавства вбачається, що адміністративний арешт застосовується за наявності однієї із наведених обставин.
Позивачем в обґрунтування даної позовної вимоги не було зазначено жодної з підстав для застосування адміністративного арешту, які передбачені статтею 94 Податкового кодексу України.
В цьому випадку, позивач звертаючись з позовними вимогами про застосування арешту коштів на рахунках платника податків надав докази відсутності нерухомого майна у відповідача, а саме інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.10.2021 р. №280961966, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Доказів відсутності іншого майна, відмінного від нерухомого, на час звернення до адміністративного суду з цими позовними вимогами позивачем не надано.
В свою чергу, інформація про відсутність нерухомого майна у платника податку не може бути доказом відсутності іншого майна, відмінного від нерухомого, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.
Отже, на переконання суду, наведені позивачем підстави для застосування арешту коштів позивачем не доведені. Наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування арешту коштів на рахунку.
Арешт коштів не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу. Винятковість такого арешту законодавець чітко пов`язує із обставинами, визначеними пунктом 94.2. статті 94 Податкового кодексу України, що виникли між платником податків та податковим органом.
Суд не заперечує того факту, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена підпунктом 20.1.33. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України норма надає право податковому органу звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2. статті 94 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).
Суд зазначає, що матеріали справи не містять рішення керівника контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходять в банку відповідача, адже позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються ці позовні вимоги, та не надав необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги Головного управління ДПС у Сумській області підлягають частковому задоволенню.
Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко