Справа № 200/3819/22
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Справа№200/3819/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд», надійшов позов адвоката Верченко О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про:

- визнання протиправними дії, щодо відмови в призначенні пенсії та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду заяви від 02.05.2022 року № 0;

- зобов`язання призначити пенсії з 28.04.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , з 13.12.2001 року по 31.12.2002 року, з 03.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 21.07.2014 року по 26.07.2014 року, з 08.06.2016 року по 15.06.2016 року, з 09.03.2017 року по 17.03.2017 року, з 15.11.2020 року по 17.11.2020 року, з 19.11.2020 року по 21.11.2020 року, з 23.11.2020 року по 25.11.2020 року, з 21.02.2022 року по 28.04.2022 року

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій м №60 від 02.05.2022 року було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах. В рішенні про відмову, відповідач повідомив, що в призначенні пенсії відмовлено через те, що в у позивача не достатньо пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 25 років. За підрахунком відповідача, його пільговий стаж становить: 22 роки 6 місяців 16 днів, що, як вважає позивач, не відповідає дійсності та підтверджується наданими документами. Вважає рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У встановлений судом строк Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відзиву на позов не було подано.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

27 липня 2022 року, через систему «Електронний суд», від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого позивач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що період з 01.01.2001 по 31.12.2002 не зараховано до стажу на підземних роботах, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та страхових внесків за такий. Періоди роботи з 03.10.2007 по 17.10.2007, з 21.07.2014 по 26.07.2014, з 08.06.2016 по 15.06.2016 та з 09.03.2017 по 17.03.2017 не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з перебуванням у відпустках без збереження заробітної плати, періоди 15.11.2000 по 17.11.2000, з 19.11.2020 по 21.11.2020, з 23.11.2020 по 25.11.2020 та з 27.11.2020 по 29.11.2020 не зараховано у зв`язку з перебування у простої. Для зарахування до стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 22.02.2022 по 28.04.2022 не має підстав, оскільки відсутня уточнюючої довідки, яка б підтвердила право на зарахування до пільгового стажу такого періоду роботи

Ухвалою суду від 12 липня 2022 року прийнято до провадження адміністративну справу, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області 26 травня 1999 року.

28.04.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 02.05.2022 року №60 ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку з недостатнім пілгьговим стажу, необхійдни пільговий стаж 25 років, стаж позивача 22 р. 6м 16д.

Позивач не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах звернувся до суду.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 5 листопада 1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VІІІ від 3 жовтня 2017 року було доповнено Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розділом XIV-І Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Вказані зміни набрали чинності 11 жовтня 2017 року.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Отже, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 3 жовтня 2017 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій - з 11 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 14 Закону № 1788, а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що право особи на призначення пільгової пенсії має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

За даними у трудовій книжці позивача від 30 березня 2000 року серія НОМЕР_3 встановлено, що в ній за спірний період роботи наявні такі записи:

17.04.2000 року прийнятий електрослюсарем підземним 3 разряду з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Трудівська»;

05.09.2004 року звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України;

01.11.2004 року прийнятий електрослюсарем підземним 3 разряду з повним робочим днем під землею у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Південнодонбаське №3»

05.07.2005 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею;

26.06.2008 року звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України;

02.02.2009 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею у ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»;

29.07.2018 року переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею

Судом встановлено, що станом на 28.04.2022 року позивач працював на зазначено вище посаді.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні печатки та підписи відповідальних осіб.

Рішення відповідача не містить інформації щодо періодів роботи, які не зараховані до пільгового стажу позивача, у відзиві зазначено про виключення днів відпусток без збереження заробітної плати та періодів простою, згідно наданих довідок.

В матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних у ній ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» відповідно до якої ОСОБА_1 був у простої по три дні у періоди з 15.11.2020 року по 17.11.2020 року, з 19.11.2020 року по 21.12.2020 року, з 23.11.2020 року по 25.11.2020 року, з 27.11.2020 року по 29.11.2020 року та знаходився у відпустках без збереження заробітної плати: з 21.07.2014 року по 26.07.2014 року ( 6 к.д.), з 08.06.2016 року по 12.06.2016 року (5 к.д.), з 13.06.2016 року по 15.06.2016 року (3 к.д.), з 09.03.2017 року по 12.03.2017 року (4 к.д.), з 13.03.2017 року по 17.03.2017 року (5 к.д.).

Так, Міністерство соціальної політики України в листі від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16 роз`яснило, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Разом з тим, Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) підтверджується відрахування страхових внесків у спірний період за повний місяць.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що пенсійних орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача та відомостей з системи Персоніфікований облік мав зарахувати до пільгового стажу період простою та відпустки без збереження заробітної плати.

Аналогічний висновок викладено в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2022 року по справі №200/7337/21.

Разом з цим, позовна вимога, щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 03.10.2007 року по 17.10.2007

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду роботи з з 01.01.2001 року по 31.12.2002 року.

Судом встановлено, що спірний період не зарахований до пільгового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та страхових внесків за такий.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 - 3 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 3, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п.2 ч.1 ст.4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Суд звертає увагу, що Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Суд зазначає, що професія «електрослюсар підземний» віднесена до Списку №1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та від 16.01.2003 року №36, Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2017 року №147.

При цьому суд звертає увагу, що згідно розрахунку стажу, пільговий стаж позивача зараховано 21.02.2022 року, при цьому позивач, продовжуючи працювати за посадою електрослюсар підземний 5 розряду із повним робочим днем під землею (що відноситься до професій за Списком №1), звернувся із заявою про призначення пенсії 28 квітня 2022 року.

Так, позивачу зараховано до пільгового стажу період роботи лише по 21 лютого 2022 року, в той час коли ОСОБА_1 продовжує працювати у ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» електрослюсарем підземним 5 розряду із повним робочим днем під землею, що підтверджується записами трудової книжки.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується робота позивача за посадою, що віднесена за Списком№1, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком№1 періоду роботи з 22 лютого 2022 року по 28 квітня 2022 року.

При цьому суд зазначає, що у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії не зазначено підстав для не зарахування вказаних періодів, що також свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що позивачеві відмовлено в призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, що обумовлено, зокрема неправильному обрахунку пільгового стажу, суд вважає рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсії на пільгових умовах.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинствапри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.05.2022 року № 0 яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 28.24.2022 року,про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2001 року по 31.12.2002 року, з 03.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 21.07.2014 року по 26.07.2014 року, з 08.06.2016 року по 15.06.2016 року, з 09.03.2017 року по 17.03.2017 року, з 15.11.2020 року по 17.11.2020 року, з 19.11.2020 року по 21.11.2020 року, з 23.11.2020 року по 25.11.2020 року, з 27.11.2020 року по 29.11.2020 року та з 22.02.2022 року по 28.04.2022 року.

Отже позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.05.2022 року № 0 яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: м. Чернівці, Центральна площа, 3; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) від 28 квітня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2001 року по 31.12.2002 року, з 03.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 21.07.2014 року по 26.07.2014 року, з 08.06.2016 року по 15.06.2016 року, з 09.03.2017 року по 17.03.2017 року, з 15.11.2020 року по 17.11.2020 року, з 19.11.2020 року по 21.11.2020 року, з 23.11.2020 року по 25.11.2020 року, з 27.11.2020 року по 29.11.2020 року та з 22.02.2022 року по 28.04.2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: м. Чернівці, Центральна площа, 3; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова