Справа № 800/363/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2022 року

м. Київ

справа №800/363/16

адміністративне провадження № П/9901/207/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Шишова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,

представника позивача Подосінова А.О.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про скасування рішення №119/бо-16 від 21 червня 2016 року, встановив:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

В червні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККСУ, Комісія, відповідач) про скасування рішення Комісії №119/бо-16 від 21 червня 2016 року про припинення розгляду її заяви про призначення на посаду судді безстроково.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ДОВОДІВ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала про те, що працювала на посаді судді Дніпровського районного суду м.Києва з 16 липня 2009 року по 28 березня 2016 року і підставою її звільнення стало рішення Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 18 грудня 2015 року, яким в діях судді встановлено порушення присяги у зв`язку з виконанням службових обов`язків під час подій 2013 - 2014 років та на основі якого в подальшому були видані відповідний Указ Президента України від 16 лютого 2016 року та наказ голови Дніпровського районного суду м.Києва від 28 березня 2016 року.

Вважаючи, що вона завжди виконувала свої службові обов`язки з дотриманням вимог законності та справедливості, ОСОБА_1 оскаржила вищевказані рішення ВРЮ, Указ Президента України та наказ голови Дніпровського районного суду м.Києва в судовому порядку.

Проте, незважаючи на такі обставини, ВККСУ своїм рішенням від 21 червня 2016 року за №119/бо-16 припинила розгляд заяви ОСОБА_1 про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково, залишивши без задоволення клопотання останньої про відкладення розгляду цієї заяви до вирішення всіх пов`язаних із цим питанням судових справ.

Також позивач вказує, що в разі поновлення її на посаді судді рішення Комісії від 21 червня 2016 року перешкоджатиме подальшому процесу набуття нею статусу судді безстроково, у зв`язку із чим вона і звернулась до суду з позовом у даній справі.

Відповідач в письмових запереченнях (відзиві) за №19-6834/16 від 05 серпня 2016 року на позовну заяву просив залишити останню без задоволення, зазначаючи, що 17 грудня 2013 року до ВККСУ надійшла заява судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 про рекомендування її для обрання на посаду судді безстроково.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, що діяла на час спірних відносин; далі - Закон №2453) суддя, строк повноважень якого закінчився, за його заявою має бути рекомендований Вищою кваліфікаційною комісією суддів України для обрання його Верховною Радою України на посаду судді безстроково, якщо відсутні визначені законом обставини, що перешкоджають цьому.

За змістом частини 1 статті 51 Закону №2453 суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Втім, оскільки Указом Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва у зв`язку з порушенням присяги, вона втратила статус кандидата на обрання на посаду судді безстроково, внаслідок чого Комісією було прийнято оскаржуване у даній справі рішення №119/бо-16 від 21 червня 2016 року про припинення розгляду заяви останньої про рекомендування для обрання на таку посаду.

В той же час, позивач жодним чином не обґрунтувала, в чому саме полягала незаконність оскаржуваного рішення Комісії у момент його прийняття, як і не надала доказів в підтвердження своїх вимог про його скасування.

ІІІ. КЛОПОТАННЯ СТОРІН ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 липня 2016 року відкрив провадження у даній справі, а ухвалою від 09 серпня 2016 року зупинив його на підставі пункту 3 частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) до набрання законної сили рішеннями Вищого адміністративного суду України у справах №П/800/511/15 та №П/800/136/16.

В подальшому позовна заява у відповідності до пункту 5 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII (що набрав чинності 15 грудня 2017 року) передана з Вищого адміністративного суду України на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Так, згідно із пунктом 5 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 01 липня 2020 року Верховний Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 та зупинив провадження у даній справі №800/363/16 до набрання законної сили рішенням Вищого адміністративного суду України у справі №800/511/15 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення від 18 грудня 2015 року №1197/0/15-15 "Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва за порушення присяги" та рішенням Верховного Суду у справі №800/136/16 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання незаконним та скасування Указу Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року (в частині звільнення її з посади судді), поновлення на посаді судді.

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2022 року провадження у справі поновлено, оскільки на підставі інформації, наявної в Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" та Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що 09 вересня 2021 року Верховним Судом у справі №800/511/15 (адміністративне провадження №А/9901/48/18) ухвалено постанову, якою відмовлено в задоволенні заяви Вищої ради юстиції про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2016 року у справі №800/511/15 (тобто з цієї дати остання набрало законної сили); крім того, цим же судом 02 листопада 2021 року прийнято рішення у справі №800/136/16 (адміністративне провадження №П/9901/168/18), яке набрало законної сили 07 грудня 2021 року та яким частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме: визнано протиправним й скасовано Указ Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року в частині звільнення судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням присяги судді.

Також, за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено до 03 серпня 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні висловив свої доводи та міркування стосовно обставин справи, які за своїм змістом є аналогічними тим, що вже були наведені в самій позовній заяві, вимоги якої він просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України встановлено у статті 266 КАС України, згідно з пунктами 2 та 3 частини 1 якої її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1 - 3, 5 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів (частина 2 статті 266 КАС України).

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Указом Президента України від 22 червня 2009 року №465/2009 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Дніпровського районного суду м.Києва строком на п`ять років.

17 грудня 2013 року позивач звернулась до Комісії з заявою про рекомендування її для обрання на посаду судді Дніпровського районного суду м.Києва безстроково.

Також, судом з`ясовано, що 18 грудня 2015 року ВРЮ за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно позивача прийнято рішення №1197/0/15-15 "Про внесення подання Президентові України про звільнення судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 за порушенням присяги", відповідно до якого ВРЮ, вважаючи, що суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 допустила грубі порушення закону, що порочать звання судді, викликають сумнів у її об`єктивності та неупередженості, сумлінності виконання нею своїх обов`язків та принижують авторитет судової влади, прийшла до висновку про наявність підстав для звільнення вказаної судді з посади за порушення присяги.

Указом Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з порушенням присяги судді.

В подальшому, ВККСУ, розглянувши заяву ОСОБА_1 про рекомендування її для обрання на посаду судді Дніпровського районного суду м.Києва безстроково, прийняла рішення від 21 червня 2016 року №119/бо-16, відповідно до якого припинила її розгляд.

Мотивуючи таке рішення, Комісія зазначила, що оскільки ОСОБА_1 звільнена з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва та не здійснює правосуддя, то вона втратила статус кандидата, стосовно якого може розглядатись питання про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково.

Не погоджуючись із прийнятим Комісією рішенням №119/бо-16 від 21 червня 2016 року про припинення розгляду її заяви про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у даній справі.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Частина 2 статті 19 Конституції України:

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 43 Конституції України:

- кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина 1 статті 126 Конституції України:

- незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Частина 1 статті 128 Конституції України:

- перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом.

Частина 1 статті 52 Закону №2453:

- суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Пункт 15 частини 1 статті 66 Закону №2453:

- призначення на посаду судді вперше здійснюється виключно в порядку, визначеному цим Законом, та включає такі стадії: <…> прийняття Президентом України рішення про призначення кандидата на посаду судді. прийняття Президентом України рішення про призначення кандидата на посаду судді.

Стаття 74 Закону №2453:

- призначення на посаду судді здійснюється Президентом України на підставі та в межах подання Вищої ради юстиції, без перевірки додержання встановлених цим Законом вимог до кандидатів на посаду судді та порядку проведення добору кандидатів на посаду судді <…>;

- Президент України видає указ про призначення судді не пізніше тридцяти днів із дня отримання відповідного подання Вищої ради юстиції.

Стаття 76 Закону №2453:

- суддя, строк повноважень якого закінчується, за його заявою має бути рекомендований Вищою кваліфікаційною комісією суддів України для обрання його Верховною Радою України на посаду судді безстроково, якщо відсутні визначені законом обставини, що перешкоджають цьому;

- обрання на посаду судді безстроково здійснюється в такому порядку: 1) кандидат звертається з письмовою заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про рекомендування його для обрання на посаду судді безстроково; 2) Вища кваліфікаційна комісія суддів України повідомляє про підготовку матеріалів щодо кандидата на посаду судді безстроково на офіційному веб-сайті та в офіційних засобах масової інформації; 3) Вища кваліфікаційна комісія суддів України перевіряє відомості про кандидата, досліджує його суддівське досьє, враховує показники розгляду кандидатом за час його роботи на посаді судді та у випадках, передбачених цим Законом, - результати його кваліфікаційного оцінювання; 4) Вища кваліфікаційна комісія суддів України приймає вмотивоване рішення про рекомендування чи відмову в рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково і в разі рекомендування направляє відповідне подання до Верховної Ради України; 5) Верховна Рада України приймає рішення про обрання кандидата на посаду судді безстроково.

Частина 1 статті 77 Закону №2453:

- кандидат на посаду судді безстроково не пізніш як за шість місяців до закінчення строку перебування на посаді судді звертається до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про рекомендування його для обрання на посаду судді безстроково.

Стаття 78 Закону №2453:

- Вища кваліфікаційна комісія суддів України повідомляє про підготовку матеріалів щодо кандидата на посаду судді безстроково на офіційному веб-сайті судової влади не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви кандидата;

- Вища кваліфікаційна комісія суддів України розглядає питання, пов`язані з обранням кандидата на посаду судді безстроково, не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку перебування його на посаді судді;

- Вища кваліфікаційна комісія суддів України здійснює перевірку дотримання кандидатом на посаду судді безстроково вимог статті 127 Конституції України, статей 54, 65 цього Закону;

- кандидат, стосовно якого розглядається питання про обрання на посаду судді безстроково, має право ознайомитися з інформацією щодо його діяльності, запитами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та відповідями на них.

Стаття 79 Закону №2453:

- рішення про рекомендування чи відмову у рекомендуванні кандидата для обрання на посаду судді безстроково приймається на відкритому засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у присутності кандидата в порядку, встановленому Регламентом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, та оголошується відразу після прийняття. На такому засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути присутні будь-які заінтересовані особи, а також представники засобів масової інформації;

- рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відмову у рекомендуванні кандидата для обрання на посаду судді безстроково у разі недотримання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України порядку обрання на посаду судді безстроково може бути оскаржено до суду в порядку, передбаченому законом;

- на підставі прийнятого Вищою кваліфікаційною комісію суддів України рішення про відмову у рекомендуванні кандидата для обрання на посаду судді безстроково, що не оскаржено або залишено судом в силі, Вища рада юстиції вносить Президентові України подання про звільнення цього кандидата з посади судді.

Стаття 80 Закону №2453:

- подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та прийняте нею рішення про рекомендування кандидата для обрання на посаду судді безстроково вносяться до Верховної Ради України не пізніш як за місяць до закінчення строку перебування такого кандидата на посаді судді;

- у поданні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові кандидата та найменування суду, до якого пропонується обрати кандидата.

Стаття 81 Закону №2453:

- порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про обрання кандидата на посаду судді безстроково встановлюється цим Законом та Регламентом Верховної Ради України;

- у разі якщо кандидата на посаду судді безстроково не обрано, Вищою радою юстиції вноситься подання про звільнення цього кандидата з посади судді у зв`язку із закінченням строку, на який його призначено.

Частини 1 та 2 статті 2 КАС України:

- завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень;

- у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частини 1 та 2 статті 5 КАС України:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

- захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 1 статті 9 КАС України:

- розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частини 1 та 2 статті 77 КАС України:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу;

- в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частина 4 статті 78 КАС України:

- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

VI. ОЦІНКА СУДУ.

Суд, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, дійшов таких висновків.

Як вже вказувалось в цьому рішенні, 17 грудня 2013 року (тобто в межах встановленого частиною 1 статті 77 Закону №2453 строку) ОСОБА_1 звернулась до Комісії із заявою про рекомендування її для обрання на посаду судді Дніпровського районного суду м.Києва безстроково.

Втім, ВККСУ, розглянувши подану заяву, 21 червня 2016 року прийняла рішення №119/бо-16 про припинення її розгляду, мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року "Про звільнення суддів" звільнена з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва та не здійснює правосуддя, то вона втратила статус кандидата, стосовно якого може розглядатись питання про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково.

При цьому, передумовою такого рішення були наступні обставини.

До Тимчасової спеціальної комісії (далі - ТСК) з перевірки суддів судів загальної юрисдикції надійшла заява заступника Генерального прокурора України Бачуна О.В. від 05 грудня 2014 року про порушення суддею Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 (02 липня 2014 року зареєстровано зміну прізвища позивача на " ОСОБА_1 ") норм законодавства України під час прийняття рішень про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо осіб, які були учасниками масових акцій протесту.

12 грудня 2014 року також до ТСК звернувся перший заступник прокурора Дніпровського району м.Києва Морозов В.Ю. із заявою про проведення спеціальної перевірки стосовно судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні" у зв`язку з порушенням суддею законодавства України під час прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 , яка була учасником масових акцій протесту в листопаді 2013 року.

07 квітня 2015 року ТСК за результатами перевірки викладених у заявах обставин ухвалила висновок №14/02-15 про наявність у діях судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 під час ухвалення рішень про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності порушення присяги й на підставі частини 2 статті 7 Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні" направила його разом з матеріалами перевірки до ВРЮ для подальшого розгляду та прийняття рішення.

18 грудня 2015 року ВРЮ за результатами розгляду дисциплінарної справи прийнято рішення №1197/0/15-15 "Про внесення подання Президентові України про звільнення судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 за порушенням присяги", відповідно до якого ВРЮ, вважаючи, що суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 допустила грубі порушення закону, що порочать звання судді, викликають сумнів у її об`єктивності та неупередженості, сумлінності виконання нею своїх обов`язків та принижують авторитет судової влади, прийшла до висновку про наявність підстав для звільнення вказаної судді з посади за порушення присяги.

Указом Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з порушенням присяги судді.

Вищий адміністративний суд України постановою від 08 листопада 2016 року у справі №800/511/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив: визнав протиправним та скасував рішення ВРЮ від 18 грудня 2015 року №1197/0/15-15 "Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва за порушення присяги".

Верховний Суд постановою від 09 вересня 2021 року (у справі №800/511/15) відмовив у задоволенні заяви ВРЮ про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2016 року.

Також, Верховний Суд рішенням від 02 листопада 2021 року у справі №800/136/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Президента України про визнання незаконним та скасування Указу Президента України про звільнення суддів (у частині звільнення її з посади судді) та поновлення на посаді судді задовольнив частково: визнав протиправним та скасував Указ Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року в частині звільнення судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням присяги судді; у задоволенні позовних вимог про поновлення на посаді судді Дніпровського районного суду м. Києва з 16 лютого 2016 року відмовив.

Зазначене рішення набрало законної сили 07 грудня 2021 року.

Отже, вирішуючи спір у цій справі, Суд визнає наявними підстави для звільнення від доказування відповідно до частини 4 статті 78 КАС України з огляду на наявність судових рішень, якими встановлена невідповідність закону рішення ВРЮ від 18 грудня 2015 року №1197/0/15-15 "Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва за порушення присяги" та, як наслідок, скасування і його, і Указу Президента України №50/2016 від 16 лютого 2016 року "Про звільнення суддів" в частині звільнення ОСОБА_1 , прийняття яких, в свою чергу, зумовило звільнення її з посади та припинення розгляду заяви про рекомендування для обрання на посаду судді Дніпровського районного суду м.Києва безстроково.

Відтак, з огляду на визнання протиправними та скасування судом акта ВРЮ і Указу Президента України, які були передумовою для прийняття Комісією оскаржуваного у даній справі рішення №119/бо-16 від 21 червня 2016 року, останнє втратило правову підставу та на час вирішення даного спору Судом підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244, 245, 246, 255, 257, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про скасування рішення №119/бо-16 від 21 червня 2016 року задовольнити.

Скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №119/бо-16 від 21 червня 2016 року про припинення розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення на посаду судді безстроково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії « НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (03109, м.Київ, вул.Генерала Шаповала, 9, ідентифікаційний код юридичної особи в ) сплачений судовий збір у сумі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник,

І.А. Васильєва,

Р.Ф. Ханова,

В.В. Хохуляк,

О.О. Шишов,

Судді Верховного Суду