Справа № 521/11401/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 521/11401/21
Головуючий в 1 інстанції: Огренич І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І. О.,

суддів - Танасогло Т. М. Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року про повернення позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: закрити виконавчі провадження та повернути вилучене майно, а також скасувати арешт та обтяження накладені на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

Історія справи.

29 липня 2021 року ОСОБА_1 , інвалід 2 групи по зору з дитинства, звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив (з урахуванням уточнень):

- визнати незаконними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрити виконавче провадження по двом виконавчим листам №2-248/10 від 05 липня 2010 року на підставі постанови Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №522/18188/17, провадження №61-9156св19, рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №520/14487/19, ухвали Київського районного суду м. Одеси у справі №520/10954/16-ц;

- скасувати арешт та обтяження з усього майна, у тому числі грошей, які знаходяться на заарештованих банківських рахунках, а також зняти арешт з:

квартири АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :02:001.0126, накладений відповідно до виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 у зв`язку з виконанням виконавчих листів №2-248/10, виданих 06 жовтня 2010 року;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути усе вилучене майно, у тому числі: грошові кошти (пенсія та соціальні державні виплати), за період з 14 липня 2015 року, тобто з дати відкриття виконавчого провадження до дати прийняття рішення суду по суті.

Заявляючи наведені вимоги ОСОБА_1 керувався Законом України «Про виконавче провадження», Цивільно-процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про захист прав споживачів, та Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2021 провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії щодо закриття виконавчих проваджень та скасування заборон було закрито.

Своє рішення суд мотивував тим, що позовна заява ОСОБА_1 подана в порядку КАС України, справі присвоєний номер адміністративної справи, процесуальні дії, попереднім складом суду, вчинені в порядку КАС України.

Водночас, на думку суду першої інстанції, враховуючи, що предметом спору в цій справі є визнання протиправними дій державного виконавця та оскарження рішень, які прийняті ним щодо виконання судового рішення у цивільній справі, на підставі якого видавалися виконавчі листи, відсутні підстави розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства

П`ятим апеляційним адміністративним судом, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 була ухвалена постанова, відповідно до якої ухвала Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2021 була скасована, а справа була направлена до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Підставою для прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції стало те, що суд першої інстанції, встановивши наявність в позовній заяві ОСОБА_1 покликання як на норми цивільного процесу так і на норми адміністративного процесу, повинен був надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

У зв`язку з тим, що справа була направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 27.04.2022, звернувся з уточненим позовом, де вказав, що спірні правовідносини регулюються, зокрема, статтями 383 - 388 ЦПК України та статтями 16, 23, 1167 ЦК України.

Тобто, в цьому уточненому позові ОСОБА_1 визначився, що наведена справа є справою цивільної юрисдикції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 уточнений позов ОСОБА_1 повернутий позивачу.

Підставою для прийняття такого процесуального рішення, суд першої інстанції зазначив приписи статті 47 КАС України, де наголошено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом із тим, на думку суду першої інстанції, дана норма не встановлює права позивача, в уточненому позові змінювати юрисдикцію за якої належить розглядати справу. За таких умов, як вважав суд, якщо справа розглядалася за правилами адміністративної юрисдикції, продовження її розгляду в порядку цивільного судочинства не є можливим.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

ОСОБА_1 , вважаючи процесуальну ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, в апеляційній скарзі, просить її скасувати та вирішити спір по суті, прийнявши рішення про задоволення заявлених ним вимог.

На думку скаржника, відповідно до статті 47 КАС України, він скористався наданим йому правом змінювати предмет або підстави позову, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог та подав уточнений позов, де вимагав розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

Покликаючись на чисельну практику Європейського суду з прав людини, ОСОБА_1 наголошує на тому, що його позбавили права доступу до суду.

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не скористалося правом подання відзиву на апеляцію.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК, КАС, ГПК), так і Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відтак судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах - це особлива форма правосуддя, де процесуальна діяльність суду пов`язана із виконанням судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі процесуального контролю за законністю рішень, дії або бездіяльності посадових осіб та органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та різних позовів як важливої гарантії захисту права особи після набуття судовим рішенням чинності. Зосередження контролю за виконанням рішення суду в одному судовому органі має на меті спрощення процедур контролю та забезпечення доступу до правосуддя.

Ураховуючи викладене, є законною та обґрунтованою ухвала суду першої інстанції про повернення позивачу позову.

У сенсі сказаного, слід додати, що скасовуючи попередню ухвалу суду про закриття провадження у даній справі, у зв`язку з тим, що справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства, колегія суддів переслідувала мету, забезпечити ОСОБА_1 доступ до правосуддя.

Як встановлено матеріалами справи, позов, який був повернутий позивачу, поданий, останнім, до Київського районного суду м. Одеси за правилами цивільної юрисдикції, за ним відкрито провадження і справа призначена до розгляду.

Згідно з ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки, в уточненому позові, позивач змінив вид судочинства, за яким слід розглядати справу, у суду першої інстанції були відсутні підстави для його прийняття.

У зв`язку з чим, є обґрунтованим повернення судом першої інстанції ОСОБА_1 його позову.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: закрити виконавчі провадження та повернути вилучене майно, а також скасувати арешт та обтяження накладені на нерухоме майно - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Т. М. Танасогло

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 08.08.2022.