Справа № 580/25/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року справа № 580/25/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.07.2021 №14-245/VІІІ Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі земельної ділянки у власність в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивача земельної ділянки площею 1,3601 га з кадастровим номером :01:001:1482 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача на АДРЕСА_1 та передачу у власність позивачу земельної ділянки площею 1,3601 га з кадастровим номером :01:001:1482.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з ненаданням відповідачем у місячний строк дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні ТОВ «Інститут земельно-правових відносин «Укрземконсалт» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який отримав позитивні погодження відповідно до висновку державної експертизи №1735/82-21 від 27.01.2021. На підставі вказаного проекту землеустрою 20.04.2021 було проведено в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,3601 га з присвоєнням кадастрового номера :01:001:1482.

Позивач 27.05.2021 звернулась до відповідача із заявою про затвердження розробленого на її замовлення проекту землеустрою та надання їй у власність земельної ділянки площею 1,3601 га з кадастровим номером :01:001:1482, розташованої по АДРЕСА_1 .

Відповідач рішенням №14-245/VІІІ від 07.07.2021 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі земельної ділянки у власність» відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1482 з підстав невідповідності пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України через відсутність дозволу Драбове-Барятинської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач вважає рішення про відмову у затвердження проекту землеустрою протиправним та таким, що порушує її право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки.

Відповідач проти позову заперечив. 15.06.2022 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Драбівська селищна рада є правонаступником Драбове-Барятинської сільської ради, Черкаська область, Драбівський район, селище Драбове-Барятинське. Позивач у 2020 році зверталась до Драбове-Барятинської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,25 га за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Драбове-Барятинської сільської ради №39-26/VІІ від 09.09.2020 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства. Рішення №39-26/VІІ від 09.09.2020 не оскаржувалось та не скасоване. Рішенням Драбівської селищної ради №20-107/VІІІ від 20.12.2021 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,36 га за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 2 частини вказаного рішення рекомендовано розробнику проекту землеустрою передбачити встановлення земельного сервітуту на право проїзду (проходу) на частину земельної ділянки орієнтовною площею 0,02 га із загальної площі 1,36 га. Розроблений згідно вказаного рішення земельний сервітут на право проїзду (проходу) на частину земельної ділянки площею 0,0453 га із загальної площі 1,36 га, встановлений відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 . З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

21.07.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області із клопотанням (вх. №50 від 21.07.2020) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

27.08.2020 позивач звернулась до Драбове-Барятинської сільської ради із листом вх. № 73, яким повідомила, що Драбове-Барятинською сільською радою станом на 27.08.2020 не було надано мотивовану відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, тому позивач звернулась до землевпорядної організації для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Повідомила про реалізацію права на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання дозволу: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Рішенням Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області №39-26/VІІ від 09.09.2020 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,25 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ч. 7 ст. 118 та пп. «г» п. 4 ст. 83 Земельного кодексу України (1. Невідповідність місця розташування вимогам законів; 2. Невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут земельно-правових відносин «Укрземконсалт» на замовлення позивача був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 .

Вказаний проект землеустрою є погодженим згідно висновку про розгляд документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1735/82-21 від 27.01.2021.

27.05.2021 позивач звернулась до Драбівської селищної ради із заявою, в якій просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 . Кадастровий номер :01:001:1482. Передати у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач рішенням №14-245/VІІІ від 07.07.2021 відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_2 та передачі земельної ділянки площею 1,3601 га, кадастровий номер :01:001:1482 у власність позивача у зв`язку з невідповідністю вимогам п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відсутній дозвіл Драбове-Барятинської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вважаючи відмову у затвердженні проекту землеустрою протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справ, суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Таке право реалізується громадянами, юридичними особами та державою на правових титулах володіння, користування та розпорядження земельними ділянками.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Частинами 1-2 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування.

Згідно пункту «б» частини 1 статті 121 Земельного України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Відповідно до статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки як об2єкта цивільних прав.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 вказаної статті в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (21.07.2020) передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже вказаними нормами було закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу уразі порушення відповідним органом виконавчої влади місячного строку на прийняття відповідного рішення. При цьому, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу за принципом мовчазної згоди не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Судом встановлено, що у встановлений місячний строк Драбове-Барятинська сільська рада Драбівського району Черкаської області не прийняла рішення за заявою позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні за її заявою від 21.07.2020, тому 27.08.2020 позивач письмово повідомила Драбове-Барятинську сільську раду Драбівського району Черкаської області про реалізацію права на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання дозволу: проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства по пров. Богдана Хмельницького в с. Драбове-Барятинське та надала копію договору на виконання робіт щодо відведення земельної ділянки.

У подальшому ТОВ Інститут земельно-правових відносин Укрземконсалт на виконання укладеного з позивачем договору розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3601 га у власність позивача для ведення особистого селянського господарства на пров. Богдана Хмельницького у с. Драбове-Барятинське Драбівського району Черкаської області. Згідно висновку про розгляд документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1735/82-21 від 27.01.2021 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства с. Драбове-Барятинське по пров. Богдана Хмельницького Драбівського району Черкаської області погоджується, оскільки відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

20.04.2021 в Державному земельному кадастрі проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,3601 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на АДРЕСА_2 , з присвоєнням їй кадастрового номеру :01:001:1482.

Отже позивач скористалась наданим їй правом замовити і виготовити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3601 га у власність позивача для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_2 за принципом «мовчазної згоди», на підставі якого була сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:1482.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-1Х, який набрав чинності 27.05.2021, до Земельного кодексу України були внесені зміни, якими змінено порядок погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян.

Так, частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Стаття 30 Закону України «Про землеустрій» передбачає, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Пунктом 6 статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно пункту 7 статті 186 Земельного Кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

За змістом вказаних приписів передумовою прийняття рішення органом місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В свою чергу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання її у власність може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Судом встановлено, що рішенням Драбівської селищної ради від 07.07.2021 №14-245/V111 відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з невідповідністю вимогам пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України через відсутність дозволу Драбове-Барятинської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд зазначає, що згідно внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-1Х змін до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відсутність надання дозволу органом місцевого самоврядування у місячний строк чи відмови у його наданні є підставою для замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу лише у особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці.

Проте судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.04.2021 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровим номером :01:001:1482 був виготовлений 22.01.2021, відомості про формування земельної ділянки були внесені до Державного земельного кадастру 20.04.2021, тобто до внесення змін до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Тобто правомірні очікування полягають у отриманні можливості користування майном у майбутньому.

Суд зазначає, що позивач скористалась принципом «мовчазної згоди» у відповідності до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, які діяли станом на час її звернення із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, до внесення законодавчих змін з 21.05.2021, тому у позивача виникли законні сподівання на отримання у власність земельної ділянки кадастровий номер :01:001:148, які є об`єктом правового захисту згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Однак позивач не встигла реалізувати законні сподівання через прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-1Х.

Врахувавши, що позивач виконала всі вимоги частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, застосувавши принцип верховенства права та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на пункт 7 статті 118 Земельного кодексу України в редакції, яка діє з 27.05.2021 щодо відсутності дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є безпідставним, тому рішення відповідача №14-245/VІІІ від 07.07.2021 в частині відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є протиправним і підлягає скасуванню.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на рішення Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області №39-26/VІІ від 09.09.2020, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки воно було прийнято після того, як позивач листом від 27.08.2020 повідомила Драбове-Барятинську сільську раду про реалізацію права на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання дозволу за принципом «мовчазної згоди» та надала копію договору №П-008/20 від 25.08.2020 на створення (передачу) технічної документації на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Суд також вважає безпідставим посилання відповідача на рішення Драбівської селищної ради №20-107/VІІІ від 20.12.2021, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,36 га за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не породжує будь-якого права власності на майно чи права користування майном (майнового права), тому не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки необмеженому колу осіб.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області від 07.07.2021 №14-245/VІІІ в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки площею 1,3601 га з кадастровим номером :01:001:1482 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на АДРЕСА_1 є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача про прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1482 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

За висновками Європейського Суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява №38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Положення Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, що були прийняті 11.03.1980 Комітетом Міністрів, передбачають, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреція - це елемент управлінської діяльності, пов`язаний з владними повноваженнями та їх носіями - органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Попри те, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

Питання щодо затвердження проекту землеустрою та передачі позивачу у власність земельної ділянки вимагає з`ясування відповідачем того, чи виконано позивачем визначені законом умови, необхідні для надання цього.

Враховуючи, що відповідачем не встановлено відповідність проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,3601 га з кадастровим номером :01:001:1482 для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 , вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області від 07.07.2021 №14-245/VІІІ Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі земельної ділянки у власність в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,3601 га з кадастровим номером :01:001:1482 для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Драбівську селищну раду Золотоніського району Черкаської області (вул. Центральна, 69, смт. Драбів, Золотоніський район, Черкаська область, 19801, ) повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_2 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних відмовити повністю.

Стягнути за рахунок Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області (вул. Центральна, 69, смт. Драбів, Золотоніський район, Черкаська область, 19801, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО