Справа № 522/17869/17
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/280/22
УХВАЛА

10 серпня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» про скасування рішення.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 задоволено позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» про скасування рішення. Скасовано рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24.12.2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 для ТОВ «Флагман-К» (т.1 а.с.122-126).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 апеляційну скарга задоволено частково. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 скасовано, позов задоволено частково. Визнано нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24.12.2015 про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 для ТОВ «Флагман-К» (т.3 а.с.103-114).

Постановою Верховного суду від 19.07.2022 скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.4 а.с.244-255).

Справа 05.08.2022 року надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 була передана судді Бондарю В.Я. 09.08.2022.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вбачає наявність підстав для прийняття самовідводу, на підставі наступного.

У провадження судді Бондаря В.Я. перебувала цивільна справа №522/2278/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Флагман-К» про визнання дій неправомірними, скасування тарифів та боргу за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відтак, заочним рішенням від 18 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано дії ТОВ «Флагман-К» по встановленню тарифів для будинку АДРЕСА_1 неправомірними та скасувати тарифи з 12 вересня 2018 року по день винесення судового рішення за обслуговування та експлуатацію ліфтів, УБПТ, вивезення твердих побутових відходів. Стягнуто з ТОВ «Флагман-К» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Вищевказане заочне рішення містить встановлені наступні обставини:

«У Приморському районному суді м. Одеси розглядалася цивільна справа №522/17869/17 за результатом розгляду якої постановою від 22.11.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено, скасовано рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24.12.2015 року (а.с.88-90).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року вищевказана постанова Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 року була скасована, прийнято рішення, яким визнано протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24.12.2015 року (а.с.107-117).

При цьому в мотивувальній частині судом встановлено, що має місце необґрунтованість певних тарифів, які затверджені спірним рішенням (а.с.116).

Згідно ч.1. ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Тож, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року набрала законної сили, хоча 29.03.2021 року було відкрите касаційне провадження у даній справі (а.с.152-153).

Таким чином застосування ТОВ «Флагман-К» тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року по 01.02.2021 року є протиправним з моменту затвердження таких тарифів та нечинними з моменту прийняття постанови суду, вперше від 12.09.2018 року та після перегляду справи від 01.02.2021 року».

Отже, не чинність рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, встановлена у справі №522/17869/17 стала підставою для ухвалення рішення.

Ухвалення рішення у даній справі №522/17869/17 про відмову у задоволенні позову (зворотне тому, що було) вплине на рішення по справі №522/2278/21 прийняте під головуванням судді Бондаря В.Я.

Згідно п.4 ч.1 ст. 36 КАС України Суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, наявність рішення ухваленого під головуванням судді Бондаря В.Я., яке ґрунтується на постановах прийнятих у дані справі №522/17869/17 може бути для сторін підставою сумніватися в об`єктивності головуючого, що є недопустимим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Частиною 3 ст. 39 КАС України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу..

З огляду на викладене вище, суддя вважає за можливе заявити самовідвід по справі, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності суду.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід судді Приморського районного суду міста Одеси Бондарю Вячеславу Яковичу у справі №522/17869/17 у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» про скасування рішення.

Матеріали справи передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя В.Я.Бондар