Справа № 420/19240/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сініцин А.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №16182-16748/3-02/8-1500/21 від 10.09.2021р., зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області, викладене в листі №16182-16748/3-02/8-1500/21 від 10.09.2021р. (з додатком розпорядження про перерахунок) про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки № 319 від 05.03.2020р. прокуратури Одеської області, без обмеження її максимального (граничного) розміру, з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 13 грудня 2019 року з додержанням вимог рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(П)/2019 в порядку, встановленому зазначеним рішенням, на підставі частин 13 та 20 (в первинній редакції) статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII, та з урахуванням норм статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, що була чинною та діяла на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати працюючого на посаді начальника відділу, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017р. № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», на підставі довідки прокуратури Одеської області від 05.03.2020р. № 319, без обмеження її максимального (граничного) розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу з 08.11.1991р. призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у розмірі 90 % від заробітної плати. Проте, відповідач протиправно зменшив встановлений позивачу відсоток пенсії з 90 % до 60 % та застосував обмеження максимального розміру. Позивач вважає, що рішення, викладене у листі №16182-16748/3-02/8-1500/21 від 10.09.2021р. (з додатком розпорядження про перерахунок) про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки № 319 від 05.03.2020р. прокуратури Одеської області, без обмеження її максимального (граничного) розміру є незаконним та безпідставним та грубо порушує його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, гарантовані Конституцією та Законами України. На думку позивача, при перерахунку його пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії, яка діяла на момент призначення пенсії. Пенсія за вислугу років позивачу призначена відповідно до спеціального Закону України «Про прокуратуру» та на той час ніякі обмеження не діяли. Зміни до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо обмеження максимального розміру пенсії до десяти прожиткових мінімумів були внесені Законом № 213-VIII та набрали чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років, тому такі положення законодавства не можуть бути застосовані до позивача.

Ухвалою від 18.10.2021 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № ЕП/61157/21 від 04.11.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що пенсію позивача перераховано відповідно до ч. 20 ст. 86 та ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021р. у справі №420/5964/20. Відповідач не погоджується з вимогою позивача щодо здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 % від суми заробітної плати, оскільки згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсії, призначені працівникам прокуратури перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах та установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок відповідно до порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати. На осіб, пенсію яким перераховано відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. № 3668-VII, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. На момент звернення позивача до ГУ ПФУ в Одеській області перерахунок пенсії працівникам прокуратури здійснюється на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII (з наступними змінами) та застосовується Закон України від 24.12.2015р. № 911-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» та від 06.12.2016р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів».

04.11.2021р. (вх. №61220/21) від ГУ ПФУ в Одеській області надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

01.11.2021р. (вх. № 60613/21) від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 30.11.2021р. зупинено провадження у справі № 420/19240/21 до набрання законної сили судовим рішенням Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у справі №580/5962/20.

04.01.2022р. (вх. 9/22) від позивача надійшло клопотання, в якому останній просив: поновити провадження у справі; зупинити провадження у справі № 420/19240/21 до розгляду та прийняття рішення Конституційним Судом України за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . При цьому, позивач просив вирішити відповідне клопотання за його участі.

Ухвалою суду від 12.01.2022 р., яка занесена до протоколу засідання поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.01.2022 р. у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 420/19240/21 до розгляду та прийняття рішення Конституційним Судом України за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою від 17.01.2022 року визначено, що справа буде розглядатись в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 31.01.2022 року.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 17.02.2022 року о 12 годині 00 хвилин.

17.02.2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку з обмеженням допуску осіб до будівлі суду. Наступне судове засідання призначено на 28.03.2022 року 0 14 годині 30 хвилин.

28.03.2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку з веденням воєнного стану в Україні. Наступне судове засідання призначено на 21.07.2022 року.

Ухвалою суду від 21.07.2022 року, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.08.2022 року.

У судове засідання призначене на 03.08.2022 року з`явився позивач, відповідач не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 08.11.2006 р. призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на посаді прокурора району без обмеження її граничного розміру.

05.03.2020 р. прокуратурою Одеської області видано позивачу довідку №319 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій про те, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року 7-р(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» розмір заробітної плати за нормами чинними на 06.09.2017 року за відповідною (прирівняною) посадою старшого прокурора прокуратури, всього становить 44 216,66 грн.: посадовий оклад 7750,00 грн.; надбавка за класний чин (старший радник юстиції) 2400,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) 3100,00 грн.; надбавка за роботу з таємними документами (15%) 1 162,50 грн.; інші щомісячні надбавки, доплати (ОВЗ) (70%) 9275,00 грн.; премія (60%) 14 212,50 грн.; матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12) 3158,33 грн., 3158,33 грн. (а.с. 24).

30.04.2020 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії.

04.05.2020 р. ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №1085/03-18 про відмову в перерахунку пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021р. у справі № 420/5946/20, зокрема, визнано протиправним та скасувано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №1085/03-18 від 04.05.2020 р. про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Одеської області №319 від 05.03.2020 р., з урахуванням раніше проведених виплат.

23.08.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про проведення перерахунку пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Одеської області №319 від 05.03.2020 р., з урахуванням вищевказаного судового рішення (а.с. 25-26).

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 10.09.2021р. (вих. № 16182-16748/3-02/8-1500/21) повідомлено позивача, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 13.12.2019р. на підставі довідки прокуратури Одеської області №319 від 05.03.2020 р. Також зазначено, що оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021р. у справі № 420/5946/20 не зобов`язано позивача проводити перерахунок пенсії при збільшення заробітної плати, виходячи з розрахунку 90 % від заробітної плати та без обмеження її максимального розміру, пенсію перераховано відповідно до ч. 20 ст. 86 та ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». При цьому надано позивачу розпорядження про перерахунок пенсії, згідно якого пенсію обчислено з урахуванням 60 % від заробітку та обмежено максимальним розміром (а.с. 27-30).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Спірними у цій справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-XII (далі Закон №1789-XII), а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній до 01.10.2011р.), було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом №3668-VI до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. (далі - Закон №1166-VII) у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (далі Закон №76-VIII) у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».

За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015 р.) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас 15.07.2015 р. набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ «Прикінцевих положень» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 р.

З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

З огляду на викладене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

Враховуючи наведене, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року по справі №580/5962/20 відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 «Прикінцевих положень» Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні відносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо питання перерахунку пенсії із застосуванням обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Так, за змістом ст. 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 01.10.2011р.) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на викладене, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року по справі №580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 4 березня 2021 року у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що внаслідок перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду її розмір перевищив максимальний.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального (граничного) розміру також є необґрунтованими та також задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні суду звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що в даному випадку судом не ухвалено рішення про стягнення певних сум з відповідача, відсутні підстави для звернення до негайного виконання цього рішення суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №16182-16748/3-02/8-1500/21 від 10.09.2021р., зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено та підписано 05.08.2022 року.

Суддя: Самойлюк Г.П.

.