Справа № 752/4958/20
Суддя: Колдіна О. О.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/4958/20
Провадження № 2-а/752/239/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2020 року Голосіївський районий суд м.Києва у складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Петрова Є.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейської роти 1 батальйону 1Управління патрульної поліції у м.Києві Філіппова Владислава Володимировича, Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

в березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Філіпова Владислава Володимировича та скасувати постанову серії ЕАК №2190167 від 03.03.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, а зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вважає дії інспектора протиправними, а винесену ним постанову незаконною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства та підлягає скасуванню.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про те, що згідно оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, 03.03.2020 року позивач рухався у середній полосі за кермом транспортного засобу BMW 318D д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить батькові позивача ОСОБА_2 , по проспекту Валерія Лобановського у напрямку Солом`янського РВК у м. Києві. В районі будинку 134-В по проспекту Валерія Лобановського позивач був зупинений відповідачем Філіпповим В.В. , який вибіг на середню другу смугу, тим самим перекривши собою подальший рух його автомобіля та рух транспортних засобів, що пересувались за позивачем у середній смузі. У зв`язку з цим, позивач був вимушений здійснити термінову аварійну зупинку та з`їхати на крайню праву смугу дороги. Після того, як позивач зупинився біля узбіччя перед автомобілем патрульної поліції, до його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції Філіппов В.В. , який не представився та не пояснив причину зупинки. Після цього відповідач у стверджувальній формі сказав пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ та згодом повідомив, що позивач порушив приписи ч.3 ст.122 КУпАП та з порушенням процедури та незаконно, на думку позивача, виніс на місці постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

29 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач вважає твердження позивача хибними, а вимоги безпідставними. Вказує, що позивач, керуючи транспортним засобом BMW 318D д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР, у зв`язку з чим була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом накладення штрафу у сумі 510 грн. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 Кодексу адміністративного судочинства України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.03.2020 року інспектор роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Філіпповим В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2190167, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, 03.03.2010 року о 10 год. 37 хв., на проспекті В. Лобановського, 134В в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив рух на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1.ПДР.

Відповідно до п.17.1 Правил дорожнього руху, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідальність за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів передбачена ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би фіксував порушення, виклад якого міститься в оскаржуваній постанові.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку суд зазначає, що сама по собі постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення, містить лише виклад обставин, які відповідач визнав достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак, вона не може бути єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 245-246 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, на думку суду, належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не подані.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, в даному випадку, наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення від 03.03.2020 року серії ЕАК№2190167.

Згідно зі ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 6, 19, 20, 73-77, 241-245, 153-163 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до поліцейської роти 1 батальйону 1Управління патрульної поліції у м.Києві Філіппова Владислава Володимировича, Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора роти 1 батальйону 1Управління патрульної поліції у м.Києві Філіппова Владислава Володимировича в частині винесення постанови серії ЕАК № 2190167 від 03.03.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, протиправними.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2190167 від 03.03.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення відповідно до ч.1 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя :