Справа № 333/8082/21
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 333/8082/21
Номер провадження 2-а/333/34/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого - судді Стоматова Е.Г., за участі: секретаря судового засідання Курочкіної І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (вул.. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005), поліцейського сержанта поліції 3 бат. 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Хорошун Ігора Володимировича (вул.. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року, представник позивача - адвокат Балика П.О. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: скасувати постанову серії ЕАО № 5012708 від 10.11.2021 року, винесену сержантом поліції 3 бат. 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Хорошун І.В. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - провадженням закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Повернути з державного бюджету кошти, сплачені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в якості штрафу в сумі 340 гривень. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 10 листопада 2021 року об 16 год. 44 хв. сержантом поліції 3 бат. 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Хорошун Ігорем Володимировичем було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5012708 (надалі - Постанова), відповідного до якої ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 121 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. Відповідно до змісту Постанови, ОСОБА_1 10.11.2021 року об 16 год. 28 хв., біля будинку № 28-6 по вул. Чумаченко в м. Запоріжжя, керував транспортним засобом ГАЗ 2705 д/ нНОМЕР_5 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги пункту 31.3.6 ПДР - експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язків технічний контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 121 КУпАП.

Квитанцією № 67В2-7РВЕ-ХА38-565Е від 10.11.2021 ОСОБА_1 сплатив зазначену суму штрафу 340 (триста сорок) грн. на р/р UA0008001, що був зазначений в Постанові.

Вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню, як така, що постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, прав й свобод позивача.

У постанові, яка оскаржується, взагалі не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене сержантом поліції Хорошун Ігорем Володимировичем про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 121 КУпАП.

Жодних фактичних даних, які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови, не існувало.

Автомобіль, яким керував позивач, є приватною власністю, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19 листопада 2021 року було прийнято до свого провадження, вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи, за якою позивач притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 січня 2022 року було витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи, за якою позивач притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 04 липня 2022 року було витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи, за якою позивач притягається до адміністративної відповідальності

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, але від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () на користь ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 2 408 (дві тисячі чотириста вісім) грн. 00 коп., з яких 908,00 грн. понесених витрат зі сплаченого судового збору за подання позову, та 1 500,00 грн. витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відповідач та третя особа в судове засідання також не з`явились, були повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток адресатові. Також відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов та доказів, які мають значення для вирішення даної справи.

Згідно ч.2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, строки визначені судом для подання сторонами процесуальних заяв закінчилися, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі доказами.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року поліцейським 2 роти 3 батальйону УПП у Запорізькій області Хорошун І. В. винесено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. В обґрунтування постанови зазначено, що 10 листопада 2021 року, о 16 год 28 хв у м. Запоріжжя по вул. Чумаченка, буд. 28-Б, водій керував транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.(б) ПДР України.

Згідно ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Пункт 31.3.б ПДР України зазначає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частини 1 та 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачають, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП внаслідок порушення водієм п.31.3.б ПДР України, в даному випадку необхідно встановити, чи дійсно автомобіль позивача підлягає обов`язковому технічному контролю відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно із технічними характеристиками автомобіля "ГАЗ 2705" 2000 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , типу - загальний легковий - загальний вантажопасажирський-В, масою без навантаження - 1 885 кг, повної маси - 3 500 кг. Вказані факти підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно п. 3 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340), до категорії В відносяться автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кг (7 700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Відповідно до Віденської Конвенції «Про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року, ратифікованою в Україні, до категорії В відносяться автомобілі, за винятком згаданих під категорію А, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кг і число сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми.

Згідно з пп.15 п. 2 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2012 року № 137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними особами, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарчої діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення вантажів/ пасажирів з метою отримання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями та послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

ОСОБА_1 не здійснює діяльність в сфері вантажних чи пасажирських перевезень за плату на умовах комерційної діяльності чи договірних умовах.

Таким чином, в контексті п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», автомобіль "ГАЗ 2705", державний номерний знак НОМЕР_5 , яким керував позивач, обов`язковому технічному контролю не підлягає.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб`єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов про скасування постанови інспектора патрульної поліції підлягає задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. на користь позивача.

Щодо вимоги про повернення суми сплаченого штрафу, суд роз`яснює, що відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру

зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства

фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787), для повернення помилково

або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів

бюджетів платник має подати до органу Казначейства за місцем зарахування платежу до

бюджету наступні документи:

заяву про повернення коштів з бюджету, із зазначенням обов`язкових реквізитів,

визначених абзацом восьмим пункту п`ять Порядку № 787;

оригінал або копію документа на переказ, або паперову копію електронного

розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету;

оригінал подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету (за формою

згідно з додатком 1 до Порядку № 787).

При цьому, дати складання заяви та подання не повинні перевищувати 30 календарних днів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 "Деякі

питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" повноваження

щодо здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до

бюджету платежів за ККДБ 21081300 та ведення їх обліку у розрізі платників з метою

забезпечення повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного бюджету покладено на Національну поліцію України та Міністерство юстиції України (за виконавчими документами, які перебувають/перебували на виконанні).

Враховуючи зазначене, для повернення помилково сплачених коштів у сумі 340,00 грн Вам необхідно звернутися до відповідного контролюючого органу для отримання подання на повернення помилково або надміру сплачених коштів.

Після отримання подання зазначений вище пакет документів необхідно направити за місцем зарахування платежу до бюджету, а саме: до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, яке за умови надходження належним чином оформлених документів здійснить повернення коштів у законодавчо встановлені строки.

Отже, в цій частині підлягає відмові.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАСУ у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Факт надання адвокатом послуг позивачу підтверджується договору про надання правової допомоги від 15.11.2021 р., додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 15.11.2021 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП001337 від 29.06.2017 на Балика П.О., оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, складається з наступного: складання та подання до Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовної заяви (заяви по суті) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, поліцейського сержанта поліції 3 бат. 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Хорошун Ігора Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з виготовленням (роздруківкою/копіюванням) комплекту документів, які додаються до заяв по суті (справа № 333/8082/21);

Витрачений час - 18 годин; розмір винагороди адвоката - 1 000,00 грн.

Участь у судовому засіданні в Комунарського районного суду м. Запоріжжя, як суду першої інстанції (за одне засідання), по справі № 333/8082/21, а саме в судовому засіданні, призначеному на 11-30 год. 25.01.2022 р.

Без врахування витраченого часу; розмір винагороди адвоката - 500,00 грн.

Відповідачем стосовно позовних вимог у цій частині будь-яких заперечень подано не було, як і відзиву на позовну заяву, у строки передбачені ухвалою про відкриття провадження у справі.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Стосовно можливості стягнення на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу у разі, якщо умовами договору передбачено, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому, колегія суддів зазначила, що, враховуючи приписи ч. 7 ст. 139 КАС України, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи обставини справи, характер спірних правовідносин, а також те, що справа, що розглядається, відноситься до справ незначної складності, на підтвердження обставин щодо предмету доказування представником позивача було надано відповідні підтверджуючі докази, суд дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 1 500 грн. є обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 121, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (вул.. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005), поліцейського сержанта поліції 3 бат. 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Хорошун Ігора Володимировича (вул.. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАО № 5012708 від 10 листопада 2021 року, винесену сержантом поліції 3 бат. 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Хорошун І.В. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 гривень 00 копійок (чотириста п`ятдесят чотири гривень нуль-нуль копійок), витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень нуль-нуль копійок).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) надмірно сплачений судовий збір в розмірі 454 гривень 00 копійок (чотириста п`ятдесят чотири гривень нуль-нуль копійок) відповідно до квитанції № 46 від 17 листопада 2021 року(оригінал знаходиться в матеріалах справи).

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов