Справа № 2А\5529
Суддя: Оленчук І. В.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2А/5529
Провадження № 6/720/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчук І.В.,

за участю:

секретаря Єфтемій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, посилаючись на те, що 15 вересня 2011 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області було винесено постанову про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок та виплатити її чоловікові - ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадщину після його смерті як спадкоємець за законом першої черги заявник прийняла своєчасно, відповідно набула статусу нового стягувача та отримала право вимоги за вказаною постановою суду, в зв`язку чим просить суд замінити стягувача у виконавчому листі щодо примусового виконання постанови суду від 15 вересня 2011 року по справі 2А/5529 щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок та виплатити її чоловікові - ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на ОСОБА_1 .

В судове засідання заявник не з`явилась, однак направила на адресу суду клопотання в якому подану заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник відділу обслуговування громадян № 5 (сервісного центру) в м.Новоселиця, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явились без поважних для суду причин, що відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2011 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області у адміністративній справі було винесено постанову про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 , за період з 10 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року, щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції в Чернівецькій області вбачається, що заявник, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно були чоловіком та дружиною.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_2 своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги його дружина, заявник по справі - ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до вищевикладеного, заявник, як спадкоємець набула статусу нового стягувача та отримала право вимоги за вказаним рішенням суду.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено, пунктом 1 частиною 2 статті 11 ЦК України.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом ст. 15 Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 379 КАС України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У контексті наведених положень Закону слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122 цс13.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що права та обов`язки ОСОБА_2 перейшли до його дружини - ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом першої черги, яка своєчасно прийняла спадщину, суд дійшов висновку про необхідність заміни стягувача у виконавчому листі щодо примусового виконання постанови суду від 15 вересня 2011 року.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 5, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 379 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі, виданого на виконання постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2011 року у адміністративній справі № 2А/5529 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок та підвищення пенсії, а саме ОСОБА_2 замінити на ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Оленчук