Справа № 120/3339/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3339/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

04 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року представник позивачів ОСОБА_7 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом №170 від 17.12.2020 про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги; зобов"язвти відповідача прийняти рішення про призначення одноразової допомоги передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей" відповідно до Порядку №975 від 25.12.2013, у зв"язку зі смертю внаслідок захворювання, пов"язаного з захистом Батьківщини, члена сім"ї ОСОБА_8 , в розмірі передбаченому ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції залишено поза увагою, що одноразова грошова допомога виплачується не лише у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання чи в період її проходження, а й у разі її смерті, яка настала внаслідок захворювння, пов"язаного з виконанням обов"язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Апелянт, окрім іншого, посилається на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 06.02.2018 у справі №761/18099/15-а.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період із 24.04.2015 по 12.07.2016 ОСОБА_9 проходив військову службу з призовом за частковою мобілізацією, що підтверджується копіями довідки №2247 від 29.09.2020 та військового квитка НОМЕР_1 . Із посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.07.2016 встановлено, ОСОБА_8 набув статусу учасник бойових дій. Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 31.05.2019 та лікарського свідоцтва про смерть №323к від 21.11.2019 встановлено, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті "гостра ішемічна хвороба серця, гостра серцева недостатність".

Із витягу протоколу засідання 11 Регіональної військової - лікарської комісії по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №624 від 21.09.2020 встановлено, що захворювання та причини смерті ОСОБА_8 "пов"язані із захистом Батьківщини".

У зв"язку із смертю ОСОБА_8 позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами від 01.10.2020 з додатками та просили виплатити одноразову грошову допомогу у зв"язку із смертю військовослужбовця. До заяв долучено документи з метою підтвердження родинних зв"язків зі ОСОБА_8 .

Рішенням комісії Міністрерства оборони України з розгляду питань, пов"язаних з призначенням і виплатою одноразоової грошової допомоги, оформленим протоколом від 17.12.2020 №170, позивачам відмовлено у призначені одноразоової грошової допомоги.

Позивачі, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернулися до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи норми п. 1-2 ч.2 ст.16 Закону від 20.12.1991 № 2011 -ХII , якими істотно змінено порядок виникнення права на одноразову грошову допомогу, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII(далі Закон № 2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цимЗакономмають право на її отримання.

Законом України від 04.07.2012 № 5040-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців", який набрав чинності 01.01.2014, було доповнено Закон № 2011-XII статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4.

З 01.01.2014 відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 №975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Спірні правовідносини виникли при наданні відповідачем оцінки підставам для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Тому ключовим питанням у цьому спорі є те, чи правильно Міністерством оборони України застосовано норми ст.16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII при розгляді заяв позивачів.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст.16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 №2522 - VIII) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовцяпід час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов"язаного з виконанням ним обов"язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби, або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, пов"язаного з виконанням ним обов"язків військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо посилань представника позивачів на правовий висновок Верховного суду в постанові від 06.02.2018, адже висновок стосується застосування п.1-2 ч.2 ст.16 Закону від 20.2.1991 № 2011-XII у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 №2522 - VIII, тоді як до спірних правідносин застосуванню підлягає норма закону текст якої із урахуванням змін, істотно змінився.

Так, відповідно до Закону "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців" від 06.09.2018 №2522 - VIII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби";

Нормою п.3 Порядку від 25.12.2013 №975 передбачено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , що датою його смерті є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, юридичним фактом, що є підставою виникнення у членів сім"ї військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є подія смерті військовослужбовця, а днем винекнення права - дата смерті. Тому правила щодо призначення та виплати допомоги регулюються положеннями законодавства, яке було чинне саме на той момент.

Встановлено, станом на 30.05.2019 норма п.2 ч.2 ст.16 Закону від 20.2.1991 № 2011-XII діяла у редакції із урахуванням змін внесених законом від 06.09.2018 №2522 - VIII. Системний аналіз цієї норми вказує, що виникнення права на одноразову грошову правову допомогу пов"язано з такими юридичними фактами: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби; смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання чи нещасного випадку, в період проходження ним військової служби; смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузій каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов"язних з проходженням військової служби.

Законодавець пердбачив, що для виненкнення права на допомогу, в разі смерті особи звільненої з військової служби є одночасне існування таких умов: смерть особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення; смерть настала внаслідок поранення, контузій каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов"язних з проходженням військової служби.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_8 звільнено з військової служби 12.07.2016, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між датою звільнення зі служби та датою смерті минуло більше двох років, а тому одна з обов"язкових умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги не дотримана.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення Міністерства оборони України №170 від 17.12.2020, про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам, прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального тапроцесуального права, а тому рішення Вінницького оужного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.