Справа № 357/1785/22
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1785/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до: 1) інспектора взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бжезовик Олени Василівни; 2) Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
06.07.2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь 5 000 грн. витрат на правову допомогу.
Позивач мотивував свою заяву тим, що 23.06.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Під час розгляду вказаної справи позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., які просить стягнути на його користь.
14.07.2022 року від представника відповідачів на адресу суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення з проханням відмовити у задоволенні заяви. Вказані заперечення мотивовані тим, що сума заявлених вимог на відшкодування правничої допомоги є неспівмірною із незначною складністю справи та не підтверджена детальним описом робіт і актом виконаних робіт. Рішення судом прийнято виключно на підставі презумпції невинуватості, а адвокатом не вживались жодні заходи щодо захисту позивача. Вказано також, що Департамент патрульної поліції не був стороною у справі, а відповідачі не є юридичними особами, а отже стягнення коштів з Департаменту патрульної поліції є неможливим. Просив відмовити в задоволенні заяви.
Інших заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
23.06.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) інспектора взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бжезовик Олени Василівни; 2) Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасовано постанову серії НК № 005579 від 10.02.2022 року, винесену поліцейським В1 Р2 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Бжезовик О.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на евакуацію та зберігання автомобіля в розмірі 3 288 грн. та судовий збір в розмірі 496,20 грн., закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення моральної шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що судом не вирішувалось питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, при цьому у позові зазначено про очікувані витрати в розмірі 5 000 грн.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами 2, 3 статті 252 КАС України визначено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Розглянувши питання щодо ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до висновку зазначеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23.01.2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії таких документів:
1) договір про надання правничої допомоги № 24 від 08.11.2021 року, укладений між Адвокатським бюро "Сергія Дейнеки" та ОСОБА_1 ;
2) додаток № 2 до договору № 24 від 08.11.2021 року, складений 12.05.2022 року;
Крім того, з відкритих джерел судом перевірено свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Дейнеки С.Л. № 9241/10 від 31.07.2020 року.
З наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу вбачається, що вказані послуги надавалися клієнту ОСОБА_1 адвокатом Дейнекою С.Л. у справі № 357/1785/22.
Відповідно до п. 3, 3.1 додатку № 2 до договору про надання правничої допомоги № 24 від 08.11.2021 року, складеного 12.05.2022 року, сторони домовились, що вартість правничої допомоги у справі становить 2 500 грн., а в разі винесення рішення про задоволення позовних вимог, клієнт сплачує на користь бюро гонорар успіху в розмірі 2 500 грн.
При вирішення питання про відшкодування судових витрат суд враховує часткове задоволення позову судом, а також заперечення відповідача щодо обґрунтованості та розміру понесених витрат.
Таким чином, при дослідженні вказаних документів суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн., адже такий розмір є доведеним документально, обґрунтованим, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірними із складністю справи.
Слід зауважити, що відсутність в матеріалах справи детального опису робіт і акта виконаних робіт не є визначальним при прийнятті рішення, оскільки фактичні витрати позивача підтверджуються квитанцією, тому в цій частині доводи сторони відповідача судом відхиляються.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на вказану норму, судом також відхиляються аргументи представника відповідача про те, що оскільки Департамент патрульної поліції не був стороною у справі, а відповідачі не є юридичними особами, тому стягнення коштів з Департаменту патрульної поліції є неможливим.
Таким чином, заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 139, 143, 252 КАС України, суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.
В іншій частині заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення (підписання) до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяА. Ю. Цуранов