Справа № 320/17418/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2022 року м. Київ № 320/17418/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи позивача з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.04.2021 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька з урахуванням даних про заробітну плату за період з липня 1995 по червень 2000 відповідно до довідки № 1104 від 17.08.2021 як працівнику, зайнятому повний робочий день під землею, на якого розповсюджується дія абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в умовах, передбачених Списком № 1, з урахуванням правової оцінки, наданої позивачем в позовній заяві, а саме призначити пенсію у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) позивача, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з якої обчислується пенсія.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером, з 22.02.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Позивач вказує, що на неодноразові його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з приводу зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька та навіть після надання уточнюючих довідок із шахт, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовляло йому з різних підстав.

Так, зокрема в одній з відмов відповідач зазначив, що оскільки стаж позивача на підземних роботах становить 10 років 7 місяців 29 днів, правові підстави для призначення пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відсутні.

У подальшому суть іншої відмови полягала у тому, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово-окупованої території України» будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи, створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий зазначеними органами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Водночас, на думку позивача відомості, які містяться у записах його трудової книжки та дані відповідних уточнюючих довідок з шахт відповідач повинен був врахувати при вирішенні питання щодо зарахування до пільгового стажу час роботи з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька, оскільки трудова книжка відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж. У свою чергу, посилання відповідача на вимоги статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово-окупованої території України» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони стосуються лише державних органів та органів місцевого самоврядування.

З огляду на вказане позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи позивача з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати цей стаж і здійснити перерахунок пенсії.

Також позивач просив суд здійснити розподіл судових витрат та стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі № 320/17418/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Також у вказаній ухвалі запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Відповідач проти позову заперечував та подав до суду відзив від 11.02.2022 на адміністративний позов. У вказаному відзиві відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Зокрема, як зазначив пенсійний орган у відзиві, позивачеві було рекомендовано для зарахування пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 10.11.2006 № 18-1, подати заяву з відповідними документами на розгляд комісії. Водночас, як стверджував відповідач позивачем така заява на розгляд комісії не подавалась.

У свою чергу, на думку відповідача, підтверджений стаж позивача на підземних роботах складає 10 років 7 місяців 29 днів, а отже правові підстави для призначення пенсії згідно з статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" відсутні.

У судові засідання представники відповідача не з`являлись. Від відповідача до суду надійшли клопотання від 26.04.2022 та від 27.05.2022 про розгляд справи без участі представника відповідача.

Позивач в ході судового розгляду справи підтримав доводи позовної заяви та просив суд її задовольнити. Крім того, з пояснень позивача було встановлено, що ОСОБА_1 подавав до комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУ ПФУ у Київській області заяву про підтвердження періодів роботи в одному примірнику.

При цьому, позивачем додано до матеріалів справи рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області від 15.11.2021 № 20308/03-16.

Водночас, відповідач по справі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не надало разом із відзивом вказаного рішення як і не надало заяву ОСОБА_1 з доданими документами щодо підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії оформлену та подану зі слів позивача в жовтні-листопаді 2021 року.

Враховуючи наведені обставини, судом ухвалою від 10.05.2022 у відповідача було витребувано належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 з доданими до неї документами щодо підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, що була подана позивачем до відповідача та у подальшому розглянута відповідачем на Комісії про що було прийнято рішення від 15.11.2021 № 20308/03-16.

Вказана ухвала була вручена під розписку представнику відповідача 17.05.2022, що підтверджується даними відповідного штампу на зворотній стороні вказаної ухвали про отримання її представником пенсійного органу - Сидорякін І.Ю.

Вимоги даної ухвали відповідачем виконані не були. Від відповідача будь-яких клопотань або заяв щодо обставин виконання ухвали від 10.05.2022 до суду надано не було.

У подальшому від позивача до суду надійшла заява від 07.06.2022 про здійснення судового розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись приписами ч.3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України з 22.02.2021 та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 4384,01 грн.

Відповідно до довідки від 29.10.2020 № 3227-/2964 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

06.04.2021 позивачем було подано до відповідача заяву про перерахунок пенсії. У вказаній заяві позивач зазначив, що згідно з записами його трудової книжки НОМЕР_1 від 19.09.1988 він має стаж роботи за професією відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 на пільгових умовах за період: з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька.

У відповідь на дану заяву відповідач направив позивачу лист від 30.04.2021 № 5021-6096/П-02/8-1000/21, в якому зазначив, що страховий стаж позивача становить 30 років 2 місяці 3 дні (в тому числі підземні роботи за Списком № 1 10 років 7 місяців 29 днів). Отже, враховуючи, що стаж на підземних роботах становить 10 років 7 місяців 29 днів, правові підстави для призначення пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відсутні.

У подальшому у червні 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача щодо пояснень з приводу не включення до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька. У відповіді від 14.07.2021 № 7901-10816/П-02/8-1000/21 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області запропанувало позивачу у разі неможливості надання пільгових довідок у зв`язку з розташуванням підприємства на окупованій території, для зарахування стажу за Списком № 1 до 2004 року, подати заяву з відповідними документами на комісію при Головному управлінні відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 10.11.2006 № 18-1.

Як зазначає позивач у позові та вбачається із наявної у матеріалах справи Розписки-повідомлення, 27.08.2021 позивачем було подано до відповідача відповідну заяву (яка зареєстрована за № 6310) та додані документи, у тому числі відповідні Акти опитування свідків від 16.08.2021 (опитування свідка ОСОБА_3 ) та від 11.08.2021 (опитування свідка ОСОБА_4 ).

В результаті розгляду даного звернення Відділом перерахунку пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 31.08.2021 було прийнято рішення № 218 відповідно до якого розглянуто заяву ОСОБА_1 та відмовлено у перахунку пенсії, оскільки підтвердження періодів роботи згідно актів опитування свідків здійснюється виключно комісіями з питань підтвердження стажу роботи.

У подальшому позивач втретє звернувся до відповідача із заявою від 02.11.2021 (копія даної заяви наявна у матералах справи) про перерахунок пенсії до якої були додані: довідка про заробітню платню та довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії у відсутності трудової книжки або відповідних записів у неї.

Водночас, відповідач листом від 26.11.2021 № 1000-0209-8/121132 відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий зазначеними органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Також як повідомив суду позивач та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подавав до комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУ ПФУ у Київській області заяву про підтвердження періодів роботи в одному примірнику. 15.11.2021 відповідачем було прийнято Рішення № 20308/03-16 зі змісту якого вбачається, що Комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області розглянула заяву та документи ОСОБА_1 щодо підтвердження стажу роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території. Дані про ліквідацію орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" без визначення правонаступника не надано. Виправлення або неточні записи в трудовій книжці ОСОБА_1 за період роботи на вказаному підприємстві відсутні. За наведених обставин комісія відмовляє ОСОБА_1 в розгляді документів.

Враховуючи наведені обставини, оскільки на думку позивача відповідач допускає бездіяльність щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи на шахтах, він звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2019 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

У свою чергу, відповідно до вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 вказаного норматино-правового акта, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України від 15.04.2014 № 1207-VІІ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон №1207-VІІ).

Відповідно до ст.7 Закону № 1207-VІІ для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з ч.1-3 ст.9 Закону № 1207-VІІ державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За змістом ст.18 Закону № 1207-VІІ громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача та при цьому надавав йому такі документи: довідку від 17.08.2021 № 1104 про суму заробітної плати з розшифровкою за 1995-2000 роки з шахти ім. О.Ф. Засядька, довідку від 22.07.2021 № 821 про підтвердження з шахти ім. О.Ф. Засядька, Наказ шахти ім. О.Ф. Засядька від 07.09.1995 № 1486/к "Про результати атестації робочих місць за умовами праці", Наказ шахти ім. О.Ф. Засядька від 01.09.2000 № "Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1", Наказ від 05.06.2002 № 1012 "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1".

Також по шахті ім. О.Ф. Засядька позивачем було надано відповідачу лист від 12.07.2017 № 15/170 зі змісту якого вбачається, що дана шахта здійснила перереєстрацію місцезнаходження юридичної особи з м. Донецьк на підконтрольну територію України в м. Авдіївка Донецької області. Вказані обставини не дозволяють відновлення можливості надати підрозділам органів Пенсійного фонду України оригінали документів про умови праці та інші відомості, передбачені для визначення права на пенсію працівників ПАТ "Шахта ім. О.Ф. Засядька".

Крім того, у матеріалах справи наявний Акт опитування свідка від 16.08.2021, який містить відмітку зі штриховим ідентифкатором Головного управління Пенсійного фонду України від 16.09.2021 № 11372/9. Даний Акт складений Відділом обслуговування громадян № 16 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області і з його зміста вбачається, що громадянин ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно працював з ним на шахті ім. Засядько у період з 1993 по 2003 роки на одній дільниці.

Також у матеріалах справи наявний Акт від 11.08.2021, який складений Відділом обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та зареєстрований у відповідача 16.08.2021 за № 10374/02-16, як додаток до службової записки, зі змісту якого вбачається, що громадянин ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 працював з ним на шахті ім. Засядько у період з 1993 по 2003 роки на одній дільниці.

Крім того, усі спірні періоди роботи позивача підтверджені записами у його трудовій книжці.

Зокрема, відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах справи, наявні такі записи:

відносно шахтоуправління "Соціалістичний Донбас" виробничого об`єднання "Донецьквугілля":

- запис № 5 від 02.10.1989 - оформлений учнем гірноробочого підземної ділянки гірнокапітальних робіт з повним робочим днем, наказ від 02.10.1989 № 828/к;

- запис № 6 від 13.10.1989 - проходив навчання учнем гірноробочого у Пролетарській філії УВП із отриманням Свідоцтва № 7345 від 15.11.1989;

- запис № 7 від 16.11.1989 - переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею у шахті, наказ від 16.11.1989 № 962 к;

- запис № 8 від 13.11.1991 - звільнений за власним бажанням, наказ від 13.11.1992 № 891 к;

відносно шахти ім. М. Горького вирорбничого об`єднання "Донецьквугілля":

- запис № 9 від 22.11.1991 - прийнято учнем гірноробочого по ремонту гірських вироботок підземних з повним робочим днем в шахті, наказ від 21.11.1991 № 1362к;

- запис № 10 від 20.03.1992 - переведений гірноробочим по ремонту гірскьких вироботок підземних з повним робочим днем під землею, наказ від 21.04.1992 № 406п;

запис № 11 від 14.01.1993 - звільнений за власним бажанням, наказ від 20.01.1993 № 68п;

відносно шахти ім. О.Ф. "Засядько"

- запис № 12 від 11.11.1993 - прийнято гірноробочим гірських вироботок підземних ІV разряду з воним робочим днем в шахті на дільниці № 6, наказ від 11.11.1993 № 1581к;

- запис № 13 від 01.02.1993 - переведений підземним горноробочим ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті, наказ від 29.01.1999 № 115 - к;

- запис № 14 від 02.10.2003 - звільнений за власним бажанням, наказ від 03.10.2003 № 1966к.

При цьому, у трудовій книжці позивача судом не встановлено будь-яких неточностей або виправлень у графах відносно спірного періуду.

Слід звернути увагу, що як було встановлено судом, підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача з урахуванням наданих позивачем документів є посилання відповідача на те, що не може бути врахована при розрахунку розміру пенсії згідно зі статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки такі документи є недійсними і не створюють правових підстав.

Разом з тим, суд зазначає, що визнання зазначених документів відповідачем необхідне для захисту гарантованого пенсійним законодавством права позивача на перерахунок пенсії, який на даний час позбавлений у будь-який інший спосіб можливості отримати такі документи від належної установи.

Крім того, суд зазначає, що архівні документи, які залишились на окупованій території та неможливість пенсійного органу здійснити їх перевірку, не може бути підставою для позбавлення права позивача на перерахунок пенсії, оскільки позивач не може бути позбавлений свого права на перерахунок пенсії згідно з вказаними довідками через неможливість перевірки їх достовірності органами Пенсійного фонду, крім того, вищезазначені обставинами виникли не з вини позивача та він не міг вплинути на них.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2019 у справі № 233/1181/17 (79558094), висловив правову позицію згідно з якою у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Те, що архівні документи залишились на окупованій території в даному випадку, та неможливість пенсійного органу здійснити їх перевірку, не може бути підставою для позбавлення права позивача на призначення пенсії.

Як зазначив у своїй постанові Верховний Суд, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Таким чином, надані позивачем довідки та інші документи підлягають зарахуванню при здійсненні перерахунку пенсії позивача, а відсутність можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території (або втраті первинних документів при переведенні підприємства з території, яка не підконтрольна українській владі) не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Позивач у позові просить визнати бездіяльнсіть Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправною щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи позивача з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька.

Водночас, судом встановлено, що відповідач не вчиняв бездіяльності, оскільки бездіяльність передбачає пасивну поведінку суб`єкта владних повноважень. У даному випадку відповідач вчинив активні дії, які мали прояв у відмові позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням тих документів, які були додатково надані позивачем. Навіть сам відповідач у відзиві на позов зазначає, що позивач не погоджуючись із рішенням Управління про відмову в перерахунку пенсії звернувся до суду. І така відмова була оформлена у вигляді листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (Відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян) від 26.11.2021 № 1000-0209-8/121132, який по своїй суті є рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додатково наданих позивачем документів.

При цьому суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем були неправильно сформульовані позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача у здійсненні перерахунку пенсії.

Так, згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Крім того, відповідно до вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністратвиного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (Відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян) про відмову у здійсненні перерахунку пенсії від 26.11.2021 № 1000-0209-8/121132 з урахуванням наданих позивачем документів стосується прав конкретної особи, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

При цьому, неправильне словесне вираження позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови в його захисті, оскільки правомірність вимог позивача підтверджується матеріалами справи, а відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивача, викладене у листі від 26.11.2021 № 1000-0209-8/121132, не відповідає вимогам повного, всебічного та об`єктивного розгляду усіх поданих документів, необхідних для підтвердження страхового стажу позивача, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позов у цій частині позовних вимог підлягає задоволенню частково.

Відносно позовних вимог зобов`язального характеру суд дійшов висновку що вони підлягають задоволенню повністю шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.04.2021 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька з урахуванням даних про заробітну плату за період з липня 1995 по червень 2000 відповідно до довідки № 1104 від 17.08.2021 як працівнику, зайнятому повний робочий день під землею, на якого розповсюджується дія абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в умовах, передбачених Списком № 1 та призначити пенсію у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) позивача, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з якої обчислюється пенсія.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується даними квитанції від 22.12.2021, яка наявна у матеріалах справи.

Враховуючи, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовної вимоги немайнового характеру не застосовується, сплачений позивачем за звернення з даною позовною заявою судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Крім того, позивачем у позові також були заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

Частиною 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76397938).

При цьому, з імперативних положень ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Судом встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ "Лекс Тулс" (виконавець) укладено договір надання юридичних послуг від 09.12.2021, за умовами якого виконавець приймає до виконання доручення замовника про надання юридичних послуг, а замовник зобов`язується оплатити послуги. Вартість виконання юридичних послуг складає 7000 грн.

Також за результатом виконання цього договору складено Акт від 22.12.2021 про виконання наданих згідно з договором послуг на суму 7000 грн.

На підтвердження сплати цих послуг позивачем надано суду товарні чеки від 09.12.2021 та від 22.12.2021.

Дослідивши надані позивачем документи та враховуючи що відповідачем не подано до суду клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату юридичних послуг в даному випадку є співмірним із складністю справи та виконаними послугами.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , викладену у листі від 26.11.2021 № 1000-0209-8/121132.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.04.2021 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 02.10.1989 по 13.11.1991 на шахтоуправлінні «Соціалістичний Донбас» виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 22.11.1991 по 14.01.1993 на шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання Донецьквугілля»; з 11.11.1993 по 01.07.2000 на шахті ім. О.Ф. Засядька з урахуванням даних про заробітну плату за період з липня 1995 по червень 2000 відповідно до довідки № 1104 від 17.08.2021 як працівнику, зайнятому повний робочий день під землею, на якого розповсюджується дія абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в умовах, передбачених Списком № 1 та призначити пенсію у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) позивача, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з якої обчислується пенсія.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.