Справа № 500/26/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/26/22 пров. № А/857/7617/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року, ухвалене суддею Баранюком А.З. у м. Тернополі о 14 год. 00 хв., у справі № 500/26/22 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус» до Головного управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ТР6120/146/НД/АВ/СП-ФС від 07.12.2021 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустив порушення статті 259 Кодексу Законів про працю України, яке полягає у створенні перешкод для посадових осіб органу Держпраці України при проведенні перевірки, шляхом ненадання документів на вимогу органу Держпраці України. Суд виходив з того, що позивач повідомлений про дату та час проведення перевірки, однак, не забезпечив явку уповноваженої особи для проведення перевірки, після цього отримав вимогу органу Держпраці України про надання документів, однак на неї, у вказаний строк, не відреагував.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що відповідач порушив порядок проведення перевірки, зокрема, не повідомив позивача про проведення перевірки, не пред`явив службового посвідчення перед проведенням перевірки, крім цього, вимогу органу Держпраці України про надання документів позивач не отримав, а тому не міг надати затребувані документи у строк встановлений у вимозі. Тому позивач вважає оскаржену постанову протиправною.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що, на підставі наказу від 11.10.2021 року № 1076, направлення від 11.10.2021 року № ТР6120/146, відповідач двічі (18.10.2021 року та 26.10.2021року) здійснив спробу проведення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю ТзОВ «Іврус».

При виході за місцезнаходженням позивача (вул. Видумка, буд. 44, с. Старий Олексинець, Кременецький район, 2, Тернопільська область, 47063) 18.10.2021 року відповідач встановив відсутність уповноважених осіб (керівника чи представника) підприємства для проведення заходу державного контролю.

У зв`язку з відсутністю уповноважених осіб об`єкта відвідування за вказаним місцезнаходженням, відповідач склав та надіслав позивачу поштою вимогу № ТР 6120/146/ПД від 19.10.2021 року про надання документів, якою зобов`язав директора ТзОВ «Іврус» у строк до 17 год. 00 хв. 26.10.2021 року надати, документи згідно із переліком, що зазначений у вимозі.

Зважаючи на те, що документи, вказані у вимозі, у встановлений строк, позивач не надав, то відповідач 28.10.2021 року склав акт про неможливість проведення заходу державного контролю № ТР 6120/1436/НД/АВ.

07.12.2021 року відповідач прийняв постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ТР 6120/146/НД/АВ/СП-ФС, на підставі якої наклав на позивача штраф, за порушення абзацу сьомого частини другої статті 265 КЗпП України, у сумі 18000,00 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Оскаржена постанова свідчить про те, що відповідач наклав на позивача штраф за створення перешкод у проведенні перевірки, шляхом ненадання документів, які витребовував відповідач.

З цього приводу апеляційний суд встановив те, що 19.10.2021 року відповідач надіслав позивачу вимогу про надання документів, згідно з переліком, який зазначений у цій вимозі. У вимозі відповідач просить надати документи, згідно з переліком, до 17 год. 00 хв. 26.10.2021 року.

Відповідач стверджує, що вказану вимогу не отримав.

Апеляційний суд встановив те, що вимогу про надання документів від 19.10.2021 року відповідач надіслав позивачу рекомендованим листом 20.10.2021 року зі штрихкодовим ідентифікатором № 127. Інформація про те, що позивач отримав цю вимогу у матеріалах справи відсутня, доказів протилежного відповідач не надав.

Зважаючи на цю обставину, позивач об`єктивно не міг надати витребуваних документів, оскільки не отримав вимогу відповідача. Тому, апеляційний суд вважає, що позивач не створив перешкод відповідачу для проведення перевірки.

Щодо доводів позивача про порушення порядку проведення перевірки, то апеляційний суд зазначає, що відповідач при проведенні перевірки, як зазначено у акті про неможливість проведення заходу державного контрою та вимозі про надання документів, керувався Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі Порядок № 823).

Проте, апеляційний суд зауважує, що цей нормативно-правовий акт втратив свою чинність на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року у справі № 640/17424/19, яка набрала чинності того ж дня.

Отже, відповідач не мав права проводити перевірку на підставі Порядку № 823.

Під час проведення перевірки, діючим нормативно-правовим актом, який регулював порядок проведення перевірок, в тому числі додержання законодавства про працю та зайнятість населення, був Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У частині 1 статті 6 цього закону передбачено, що позаплановий захід державного контролю проводиться у разі звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Апеляційний суд встановив, що проведення позапланового заходу відповідач призначив, у зв`язку із надходженням заяви громадянки ОСОБА_1 про невиплату їй заробітної плати ТзОВ «Іврус». Водночас, відповідач не надав погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю).

Отже, відповідач протиправно призначив позапланову перевірку щодо додержання законодавства про працю та зайнятість населення ТзОВ «Іврус».

Проведення позапланового заходу державного контролю не передбачає попереднього повідомлення про дату та час його проведення, однак визначає, щоб суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Тому, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не повідомив позивача про дату та час проведення перевірки.

Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд встановив те, що позивач не створював перешкод у проведенні перевірки, шляхом ненадання документів на вимогу відповідача. Також відповідач провів позаплановий захід із порушенням встановленого, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», порядку.

Зважаючи на те, що апеляційний суд встановив відсутність факту створення перешкод у проведенні перевірки збоку позивача, то постанову про накладення штрафу, яка грунтується на цих обставинах, необхідно скасувати, як необґрунтовану.

Окремою підставою для скасування оскарженої постанови є порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки ця обставина нівелює результати проведення перевірки, а отже робить протиправною прийняту на їх основі постанову.

Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити та скасувати оскаржену постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому його необхідно скасувати.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги суттєвими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що позивач за подання позову сплатив 2270 грн., а за подання апеляційної скарги 3721,50 грн. Тому, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 5991,5 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус» задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року в справі № 500/26/22 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ТР6120/146/НД/АВ/СП-ФС від 07.12.2021 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Тернопільській області судовий збір в сумі 5991 грн. 50 коп. (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна гривня п`ятдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Постанова складена 08.08.2022 року