Справа № 480/12044/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 пільговий стаж за період роботи з 15.08.2006 року по 19.02.2008 року в Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» на посаді пакувальник спец виробів цеху № 2, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1 та період роботи з 20.02.2008 року по 30.06.2021 року в Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» на посаді маркувальник цеху № 2, маркувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху № 2, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1;
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з часу звернення за її призначенням з 23.09.2021 року.
Ухвалою від 19 листопада 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
20.01.2022 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.38-40), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що відмова головного управління у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є правомірною, оскільки позивач не набула право на пенсію відповідно до цієї статті у зв`язку з відсутністю необхідного для призначення пенсії стажу та недосягненням пенсійного віку.
Ухвалою від 05 липня 2022 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у якості співвідповідача до участі у справі.
Відзиву на позов Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не надано, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 23 вересня 2021 року звернулась до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 (а.с.14).
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи , працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII) передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Зазначена норма набрала чинності з 01.10.2017р. і з цієї дати призначення пенсій за віком на пільгових умовах було врегульовано однаковими нормами двох законів: Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII).
Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII та відповідно до ч.3 резолютивної частини цього рішення: «застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: -чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; -жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах…..»».

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

З 23.01.2020р дня прийняття Конституційним Судом України рішення у справі №1-р/2020, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 регламентувалося нормами :

1) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII , якою передбачено право на таку пенсію при досягненні 45-ти років, застосування якою визначено в п.3 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України

2) ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII), якою передбачено право на таку пенсію при досягненні 50-ти років.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічний висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року справа № 360/3611/20.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач станом на 23 вересня 2021року (день звернення із заявою про призначення пенсії) досягла 45 років, мала страховий стаж роботи 31 рік 9 місяців 10 днів, у тому числі на роботах за Списком № 1 11 років 11 місяців 27 днів.

Зокрема, щодо неврахування строку роботи позивача в період з 15.08.2006 року по 19.02.2008 року на посаді пакувальник спецвиробів цеху № 2, що передбачено Списком № 1 та період роботи з 20.02.2008 року по 30.06.2021 року на посаді маркувальник цеху № 2, маркувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху № 2, що передбачено Списком № 1, то суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку від 12.08.1993 №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені ддя окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п.20).

Відповідно до п. 3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зазначені правові норми свідчать, що пільговий стаж особи обчислюється на підставі записів трудової книжки, уточнюючих довідок про пільговий характер роботи та з урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21.08.1992 р.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

З аналізу наведених норм вбачається, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Відповідно до п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 передбачено повноваження органу, що призначає пенсію, перевіряти обґрунтованість видачі довідок шляхом комунікації з підприємствами, установами та організаціями, які їх видали.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 529 від 15.09.2021 року вбачається, що позивач з 15.08.2006 року по 19.02.2008 року працювала в Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» повний робочий день на посаді пакувальник спецвиробів цеху № 2, що передбачено Списком № 1 розділ IX підрозділ 7.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 530 від 15.09.2021 року вбачається, що позивач з 20.02.2008 року по 30.06.2021 року працювала в Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» повний робочий день на посаді маркувальник цеху № 2, маркувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху № 2, що передбачено Списком № 1 розділ IX підрозділ 7.

Згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 28.11.1973 року з запису № 10 від 15.08.2006 року вбачається, що позивач прийнята на роботу в цех № 2 на посаду пакувальника спецвиробів за пільговим списком № 1, розділ IX підрозділу 7 в Шосткинському Казенному заводі «Імпульс» на підставі Наказу № 277 від 14.08.2006 року. Згідно запису № 13 від 20.02.2008 року позивач переведена маркувальником цеху № 2 за пільговим списком № 1, розділ IX підрозділу 7 в Шосткинському Казенному заводі «Імпульс» на підставі Наказу № 265к від 20.02.2008 року. 01.07.2011 року проведено атестацію робочих місць. 01.07.2016 року проведено атестацію робочих місць. Згідно запису № 119 від 01.01.2018 року професійну назву роботи перейменовано на маркувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху № 2 на підставі наказу № 1928 к від 19.12.2017 року. 01.01.2018 року проведено атестацію робочих місць (а.с.11-13).

На час звернення до суду позивач продовжує працювати на виробництві.

Отже, позивачу безпідставно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу її роботи в період з 15.08.2006 року по 19.02.2008 року та з 20.02.2008 року по 30.06.2021 року на посадах, що передбачені Списком № 1 та дають право на пільгову пенсію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначені пенсії позивачу на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу, визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів суму судового збору в розмірі 908 грн. по 454 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.09.2021 року №5 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (пров. Богдана Хмельницького, 116 А, м. Дніпро, 49000, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пільговий стаж за період роботи з 15.08.2006 року по 19.02.2008 року в Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» на посаді пакувальник спец виробів цеху № 2, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1 та період роботи з 20.02.2008 року по 30.06.2021 року в Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» на посаді маркувальник цеху № 2, маркувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху № 2, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з часу звернення за її призначенням з 23.09.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (пров. Богдана Хмельницького, 116 А, м. Дніпро, 49000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова