Справа № 205/4622/22
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.08.2022 Єдиний унікальний номер 205/4622/22
Справа № 205/4622/22
Провадження № 2-аз/205/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Глух Т.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Червоноштан Романа Костянтиновича про скасування рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни походження або третьої країни,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

03.08.2022 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову, у якій він просив забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Червоноштан Р.К. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та дію штампу та запису «Прийнято рішення про примусове повернення від 18.07.2022 року № 72, встановити строк для виїзду 30 діб, зобов`язати залишити територію України до 16 серпня 2022 року» до набрання чинності рішенням суду, оскільки у разі не застосування заходів забезпечення позову ефективний захист прав та інтересів позивача буде неможливий.

Ознайомившись із заявою та матеріалами справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити, шляхом вчинення певних дій.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 06.03.2008 року» надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких від дійшов висновку про існування обстави, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судом з`ясовано, що предметом доказування в межах даної адміністративної справи є правомірність рішення головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Червоноштан Р.К. № 72 від 18.07.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Таким чином, оскільки вказане рішення оскаржується позивачем в судовому порядку, а подання позовної заяви не зупиняє його дію та не є перешкодою для його подальшого виконання, суд доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання вказаного рішення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення пред`явленого ним позову.

На переконання суду, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір заявника захистити свої права та інтереси, які він вважає порушеними, в даному провадженні не буде реалізовано у разі виконання вказаного рішення, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить право заявника на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене та аргументованість мотивів заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про доцільність і необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення виконання рішення головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Червоноштан Р.К. № 72 від 18.07.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Також, суд зауважує, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення виконання вказаного рішення, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє стягнення на підставі оскаржуваного рішення до вирішення спору.

Водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову, судомне розглядаються питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрання адекватних заходів для забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

При цьому, вжиті заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, є співмірними із заявленими вимогами та відповідають меті застосування інституту забезпечення адміністративного позову.

Разом із тим, вимога позивача щодо зупинення дії штампу та запису «Прийнято рішення про примусове повернення від 18.07.2022 року № 72, встановити строк для виїзду 30 діб, зобов`язати залишити територію України до 16 серпня 2022 року» у паспорті позивача не підлягає задоволенню, оскільки зупинення дію вказаного рішення є достатнім заходом забезпечення позову у вказаній справі. Крім того, зупинення дії штампу та запису жодним чином не впливає на виконання рішення суду, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви у цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити виконання рішення головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Червоноштан Романа Костянтиновича про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 205/4622/22.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання (ст. 256 КАС України).

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Федотова В.М.