Справа № 420/26341/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Соборна, 1а, смт. Великодолинське, Одеська область, 67832) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, в якому позивач просить суд:

визнати незаконною відмову відповідача від 22.06.2021 у виділенні земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд їй ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача виділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд їй ОСОБА_1 .

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зверталась до відповідача зі скаргою, у якій просила виділення їй земельної ділянки в користування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яку вона не мала наміру приватизувати.

Позивач вважає, що відповідачем відмовлено їй у виділенні земельної ділянки з підстав ненадання графічних матеріалів. Відмову позивач вважає протиправною, оскільки, на думку позивача, Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області приховала від позивача інформацію про наявність вільних земельних ділянок.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивач звернулась до відповідача зі скаргою, за розглядом якої на підставі Закону України «Про звернення громадян» їй роз`яснено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок згідно ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Представник відповідача зазначає, що скарга позивача не виносилась на розгляд сесії ради та за її розглядом радою не було прийнято жодних рішень, оскільки скарга не являється належним чином оформленим клопотанням відповідно до статті 118 ЗК України.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 27.05.2021 року звернулась до Великодолинської громади Одеського району Одеської області зі скаргою, у якій просила прийняти рішення про безоплатну передачу земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будiвель в розмiрi 0.25 га в с. Молодіжне Одеського району Одеської області їй - ОСОБА_1 та прийняти рiшення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до копії наявної в матеріалах справи скарги від 27.05.2021 ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Молодіжневської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №1737-VII від 30.07.2020 їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельноп дiлянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будiвель і споруд в с. Молодіжному, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, а саме - ненаданням до клопотання графічних матерiалiв та назначенням бажаного місця розташування земельноп дiлянки.

Також у скарзі позивач вказувала, що вважає такі підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправними, оскільки на її думку для виділення ділянки необхідна лише наявність вільних ділянок.

До скарги додана копія рішення Молодіжневської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №1737-VII від 30.07.2020.

22.06.2021 Великодолинською селищною радою Одеського району Одеської області за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 27.05.2021 оформлено лист №1-П-1137, яким роз`яснено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам та проінформовано, що відсутність графічного матеріалу унеможливлює розгляд клопотання відповідно до ст. 118 ЗК України.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Стаття 144 Конституції України: органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 122 ЗК України повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб надані сільським, селищним, міським радам.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Статтею 26 визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частинами 3-5 статті 116 ЗК України передбачено, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Стаття 118 ЗК України передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм ЗК України свідчить про те, що законодавством встановлено, що громадянин України у разі прагнення реалізувати право на безоплатну приватизацію земельної ділянки подає належним чином оформлене клопотання відповідно до ст. 118 ЗК України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, в свою чергу, у місячний строк дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судом встановлено, що позивачем до відповідача подана скарга про безоплатну передачу земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд вважає, що крім назви скарга не відповідає вимогам до оформлення клопотання, що передбаченні статтею 118 ЗК України, за своїм змістом з огляду на наступне. У скарзі не вказано цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, також не додані: графічні матеріали, на яких зазначено бажане ОСОБА_1 місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не був зобов`язаний розглядати скаргу позивача в порядку статті 118 ЗК України та приймати рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Щодо доводів позивача про відсутність обов`язку подання з клопотанням графічних матеріалів бажаної земельної ділянки суд зазначає наступне.

Так, частина 6 статті 118 ЗК України визначає, що до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Вказана вимога направлена на те, щоб суб`єкт владних повноважень при розгляді клопотання особи зміг ідентифікувати бажану земельну ділянку. Суб`єкт владних повноважень не може визначати на свій розсуд місце розташування земельної ділянки для заявника, у зв`язку з цим ЗК України і вимагає додавати до клопотання графічні матеріали бажаної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 року по справі №480/4052/20 дійшов висновку, що у статті 118 ЗК України, в імперативній формі встановлено, що для отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності заінтересована особа повинна подати клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також обов`язково додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

При цьому, графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Ідентифікація бажаної заявником земельної ділянки важлива для того, щоб орган влади міг перевірити її на відповідність/невідповідність місця розташування вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як того вимагає ЗК України.

Таким чином Верховний Суд дійшов висновку, що розгляд поданого позивачем клопотання стосовно отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, надання такого дозволу, є однією зі стадій процедури відведення такої земельної ділянки у власність позивача, однак вирішення цього питання на користь заявника неможливе без ідентифікації бажаної земельної ділянки.

Суд по даній справі №420/26341/21 дійшов висновку, що вищевикладене свідчить про відсутність будь-якої бездіяльності щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою та відсутність відмови у наданні дозволу.

З приводу вимоги про зобов`язання відповідача виділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд зазначає, що вона є похідною від вищезазначеної позовної вимоги, в задоволенні якої позивачу відмовлено, а тому вказана вимога задоволенню також не підлягає.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись із відповідним належним чином оформленим клопотанням до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, місце розташування якої відповідатиме вимогам закону.

Частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Соборна, 1а, смт. Великодолинське, Одеська область, 67832, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса

.