Справа № 320/1249/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року м. Київ № 320/1249/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Єжеля А.О.

за участю представників сторін:

від позивача- Матяш Т.В.,

від відповідача- не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_3

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_3, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 яка полягає в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в неповному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 10 календарних років служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, - з урахуванням раніше виплаченої суми;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 яка полягає в не урахуванні грошових винагород (за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), без врахування зміни вислуги 10 календарних років, а також без врахування коефіцієнта 2,9 під час нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, з урахуванням грошових винагород (за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), зміни вислуги 10 календарних років, а також коефіцієнта 2,9 , - з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 яка полягає у не нарахуванні та не виплаті звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомогу на оздоровлення за 2021 рік в розмірі, передбаченому пунктом 6 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік в розмірі, передбаченому пунктом 6 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виплати всіх сум, що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при звільненні, починаючи з 13.10.2021 до моменту винесення судом рішення по цій справі, розрахований за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що після звільнення з військової служби йому не було виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік, одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Крім того, зауважив, що відповідачем неправильно було здійснено розрахунок компенсації за невикористані дні основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Копію ухвали суду від 07.02.2022 та копію позовної заяви було направлено відповідачу на поштову адресу, та відповідно до відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 744, поштове відправлення 14.06.2022 було вручено відповідачу за довіреністю.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Приписами частини першої - другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено що, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач своїм правом про надання письмового відзиву не скористався, будь-яких письмових пояснень по суті спору не надав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Судове засідання, призначене у справі на 15.03.2022 знято з розгляду, наступне судове засідання призначене у справі на 19.05.2022.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 суд відклав розгляд справи на 05.07.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Витребувати від військової частини НОМЕР_3 засвідчені належним чином відповідні документи:

- довідку про виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) при звільненні його з військової служби та в подальшому за період з 12.10.2021р. по 30.01.2022р.;

- розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, що належало до виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) при звільненні 12.10.2021р.;

- розрахунок грошової компенсації ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за невикористану частину чергової відпустки за 2021 рік;

- розрахунок грошової компенсації ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2021 рік;

- розрахунок матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021р, що належало до виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) при звільненні 12.10.2021р.;

- наказ, платіжне доручення, що підтверджують виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021 рік;

- розрахунки грошового забезпечення - заробітної плати, що виплачена ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за період з 01.11.2020 по 12.10.2021;

- довідку про середній заробіток ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), розрахований за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Також суд відклав судове засідання у справі на 01.08.2022.

У судове засідання, призначене у справі на 01.08.2022 з`явилась представник позивача. яка підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачений законодавством строк.

В ході судового розгляду справи представником позивача було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 суд повернув без розгляду заяву представника ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12.10.2020 № 260 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача військ оперативного командування «Північ» від 28 вересня 2020 року №277 на посаду заступника командира 2 реактивного артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС НОМЕР_4, який прибув для подальшого проходження служби з Солом`янського районного у місті Києві військового комісаріату, з 12 жовтня 2020 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а з котлового забезпечення за загальновійськовою нормою (№1) за каталогом в польових умовах з водою з вечері 12.10.2020 року та вважати таким, що з 12 жовтня 2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 4230 гривень на місяць, ШПК ""старший лейтенант"".

Вказаним наказом передбачено виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 57% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. ПІДК № 2592. Виплати підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення. . Виплатити одноразову грошову допомогу за підписання першого контракту в розмірі десяти прожиткових мінімумів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року наказ № 704.

Згідно відомостей вказаного наказу календарна вислуга років становить: 04 роки 05 місяців 19 діб. Пільгова вислуга років становить: 00 років 00 місяць 00 діб.

Відповідно до відомостей посвідчення Серія НОМЕР_2 виданого 23.02.2021 Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до відомостей витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12.10.2021 № 278 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира 2 реактивної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 08 вересня 2021 року № 253 у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

З 12 жовтня 2021 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у місті Києві ТЦК та СП.

Чергову відпустку за 2021 рік використав в кількості 11 діб. Виплатити грошову компенсацію за невикористану частину чергової відпустки за 2021 рік у кількості 12 діб.

Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій, тривалістю 14 календарних діб за 2021 рік.

Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 57% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням посадового окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років з 01 по 12 жовтня 2021 року.

Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Календарна вислуга становить: 10 років 08 місяців 27 діб.

Пільгова вислуга становить: 01 рік 04 місяці 00 діб.

Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 за 2021 рік.

10.01.2022 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_3 із запитом на інформацію, в якому просив надати наступну інформацію: 1) розрахунок компенсації за невикористані відпустки, із зазначенням: кількості днів невикористаних відпусток, видів оплати праці, коефіцієнтів, періоду, який враховувався для обрахунку, а також норм законодавства відповідно до яких проводився розрахунок; 2) розрахунок одноразової грошової допомоги за 10 років служби, із зазначенням: видів оплати праці, коефіцієнтів, періоду, який враховується для обрахунку, а також норм законодавства відповідно до яких проводився розрахунок; 3) розмір посадового окладу за посадою, який використовувався для нарахування позивачу грошового забезпечення з 01.09.2021 по 12.10.2021, з посиланням на норми законодавства, згідно яких встановлено посадовий оклад; 4) розмір окладу за військовим званням, який використовувався для нарахування позивачу грошового забезпечення з 01.09.2021 по 12.10.2021, з посиланням на норми законодавства, якими встановлено цей оклад; 5) довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, відносно позивача.

Листом від 10.01.2022 №502/15/54 військова частина НОМЕР_5 Міністерства оборони України повідомило позивача про те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2021 №210 позивач був звільнений з військової служби.

Грошове забезпечення при звільненні було нараховано на загальну суму 26444,34 грн, а саме:

грошове забезпечення за жовтень 2021 року (за період з 01.10.2021 по 12.10.2021) - 5615,41 грн.;

індексація грошового забезпечення за жовтень 2021 року (за період з 01.10.2021 по 12.10.2021)-209,04 грн.;

компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік (12 діб)-5615,39 грн.;

компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік - 6551,29 грн.;

матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік - 1200,00 грн.;

одноразова грошова допомога у разі звільнення - 7253,21 грн.

Зазначене грошове забезпечення, після відрахування військового збору, 29.10.2021 було перераховано військовою частиною НОМЕР_3 на картковий рахунок в сумі 26047,67 грн.

Крім того у жовтні 2021 року військовою частиною НОМЕР_3 нараховано та виплачено:

грошове забезпечення за вересень 2021 року (за період з 01.09.2021 по 30.09.2021) -14058,47 грн. (перераховано на картковий рахунок 11.10.2021 в сумі 13847,57 грн.);

індексація грошового забезпечення за липень-серпень 2021 року - 1080,06 грн. (перераховано на картковий рахунок 19.10.2021 в сумі 1063,86 грн.);

індексація грошового забезпечення за вересень 2021 року - 540,03 грн. (перераховано на картковий рахунок 23.10.2021 в сумі 531,93 грн.).

Оскільки при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 позивачу не була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік та не було враховано грошові винагороди, зміни вислуги 10 календарних років, коефіцієнт 2,9 під час нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Щодо позовних вимог в частині невиплати належної суми одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби за 10 календарних років суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абзаців четвертого, п`ятого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Із наведених норм убачається, що обов`язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби законодавець покладає як на Міністерство оборони України, інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, так і на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, чи були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади.

Згідно з положеннями пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок № 260), у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що загальна вислуга років на час звільнення позивача зі служби становить 10 років 08 місяців 27 діб, відтак позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно п.5 розділу XXXII Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Зі змісту листа військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України № 502/15/54 від 10.01.2022 вбачається, що грошове забезпечення позивача за вересень 2021р. за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 (місяць, що передував звільненню) склало 14058,47грн.

Відповідно 50 % місячного грошового забезпечення складає суму 7029,235грн, а одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби при повних 10 календарних роках служби складає: 7029,235грн х 10 = 70 292,35 грн., однак матеріали справи свідчать що таку виплату позивачеві не було проведено станом на час звільнення зі служби у належному розмірі а здійснено виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 7253,21 грн.

Суд враховує, що бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

З огляду на це суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 в неповному обсязі .

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (див. рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (див. рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Щодо вимог позивача про невиплату йому грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік суд зазначає наступне.

Пунктом 1 розділу XXIII Порядку №260 обумовлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Приписами пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260 обумовлено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_3 №278 від 12.10.2021 (по стройовій частині) позивачу належить виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2021рік, однак з листа військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України №502/15/54 від 10.01.2022 вбачається, що ОСОБА_1 грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік не виплачена.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги п.6 розділу XXIII Порядку №260).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати звільненому з військової служби у запас позивачу грошової допомогу на оздоровлення за 2021 рік в розмірі, передбаченому пунктом 6 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині неврахування грошових винагород за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), без врахування зміни вислуги 10 календарних років, а також без врахування коефіцієнта 2,9 під час нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, суд зазначає наступне.

Абзацом 1 пункту 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 обумовлено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

Приписами пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 обумовлено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку:

тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня;

тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини.

Пунктом 5 розділу ХХХІ Порядку № 260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Згідно із пунктом 6 розділу ХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Відповідно до пункту 1,2 розділу ІV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах:

від 1 до 5 років - 25 відсотків;

від 5 до 10 років - 30 відсотків;

від 10 до 15 років - 35 відсотків;

від 15 до 20 років - 40 відсотків;

від 20 до 25 років - 45 відсотків;

від 25 і більше років - 50 відсотків.

Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі по тексту - Порядок № 100), який застосовується у випадках: а) надання працівникам усіх видів відпусток, передбачених законодавством (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами) (далі - відпустка), або виплати їм компенсації за невикористані відпустки (п.1 розділу І Порядку №100).

Згідно п.2 розділу II Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» установлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

Відповідно до положень п.14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом третій п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до відомостей витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 ( по стройовій частині) від 12.10.2021 № 278, чергову відпустку за 2021 рік позивач використав в кількості 11 діб. Також вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину чергової відпустки за 2021 рік у кількості 12 діб. Наказано виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій, тривалістю 14 календарних діб за 2021 рік.

Зі змісту листа військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України №502/15/54 від 10.01.2022 вбачається, що позивачу при звільненні з військової служби було виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік (12 діб) - 5615,39 грн та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік - 6551, 29 грн.

З огляду на отримане грошове забезпечення позивача за період контрактної служби з 12.10.2020 по 12.10.2021, зазначені суми компенсацій розраховані без урахування зазначених винагород (за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), які отримував позивач та які носили постійний характер протягом листопада 2020 - серпня 2021 (отже відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою); без врахування зміни вислуги років (10 календарних років у лютому 2021 року), а також без врахування вищезазначеного коефіцієнта 2,9 (при вислузі від 10 до 15 календарних років).

Таким чином, позивач отримав компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2021р (12 днів) 5 615,39грн та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021р (14 днів) 6551,29грн в меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем не було надано до суду відзиву на позовну заяву, як і не було надано будь-яких пояснень по суті справи та витребуваних судом документів ухвалою від 05.07.2022.

Суд враховує, що відповідно до приписів частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні, починаючи з 13.10.2021 до часу прийняття рішення суд зазначає наступне.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Водночас, слід зауважити, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільнені військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України, оскільки трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішення питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців викладено Верховним Судом у постановах від 10.05.2019 у справі № П/811/276/16, від 31.10.2019 у справі № 828/598/17, від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України обумовлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Абзацом першим статті 116 Кодексу законів про працю визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Статтею 117 Кодексу законів про працю передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відтак, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Матеріалами справи підтверджується, що у даному випадку відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні та не виплатив позивачу в повному обсязі одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік та грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій в день його виключення зі списків особового складу частини - 12.10.2021.

Таким чином, остаточний розрахунок з позивачем не був проведений станом на 12.10.2021 (в день звільнення з військової служби), що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо своєчасної виплати вказаних сум позивачу, відтак позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримку повного розрахунку при звільненні, починаючи з 13.10.2021 до 01.08.2022 (дати прийняття рішення суду).

Суд зауважує, що обчислення середнього заробітку за весь час затримки проводиться за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Враховуючи викладене, слід стягнути з Військової частини НОМЕР_3 на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні, починаючи з 13.10.2021 до 01.08.2022, розрахований за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем під час розгляду справи надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3, яка полягає в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 в неповному обсязі.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 10 календарних років служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, - з урахуванням раніше виплаченої суми.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3, яка полягає в не урахуванні грошових винагород (за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), без врахування зміни вислуги 10 календарних років, а також без врахування коефіцієнта 2,9 під час нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, з урахуванням грошових винагород (за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), зміни вислуги 10 календарних років, а також коефіцієнта 2,9 , - з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 грошової допомогу на оздоровлення за 2021 рік в розмірі, передбаченому пунктом 6 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік в розмірі, передбаченому пунктом 6 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6; місцезнаходження: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виплати всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні, починаючи з 13.10.2021 до 01.08.2022, розрахований за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.08.2022.