Справа № 280/11052/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року Справа № 280/11052/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Марцих Ярослава Олександровича (пр. Соборний, буд. 158, офіс 66, м. Запоріжжя, 69005), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Марцих Ярослава Олександровича, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові перерахувати позивачу пенсію з 12.08.2021, з урахуванням заробітної плати (доходу) за фактичний страховий стаж, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без урахування періоду з 01.08.1989 по 31.10.1991, та із зарахуванням до страхового стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності з 12.06.2008 по 09.06.2010, а також з 01.04.2014 по 30.06.2016 у повному обсязі (з розрахунку рік за рік);

зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 12.08.2021, з урахуванням заробітної плати (доходу) за фактичний страховий стаж, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без урахування періоду з 01.08.1989 по 31.10.1991, та із зарахуванням до страхового стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності з 12.06.2008 по 09.06.2010, а також з 01.04.2014 по 30.06.2016 у повному обсязі (з розрахунку рік за рік).

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні пенсії до загального стажу, з якого розраховується пенсія, не вірно зараховано стаж підприємницької діяльності з 12.06.2008 року по 09.06.2010 року (по дату працевлаштування), а також з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року (по дату виходу на пенсію). Крім того, до розрахунку заробітної плати, з якої розраховується пенсія, період з 01.04.1986 року по 31.10.1991 року взятий з розрахунку коефіцієнту «0,00000».

В серпні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявами від 12.08.2021 року та від 28.08.2021 року, в яких просив здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період заняття ним підприємницькою діяльністю з 12.06.2008 року по 09.06.2010 року, а також з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року у повному обсязі (з розрахунку рік за рік).

Проте відповідач, на думку позивача, необґрунтовано відмовив йому у задоволенні вказаних заяв.

Ухвалою від 18.11.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

22.11.2021 засобами системи «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 24.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/11052/21, судове засідання призначено без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 24.11.2021 року витребувано від ГУ ПФУ у Запорізькій області належним чином засвідчену копію матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, в якому зазначив, що страховий стаж обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеного законодавством, що діяло в той період. Крім того, згідно статті 40 Закону 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітної плати (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Щодо періодів з 13.06.2008 по 09.06.2010 та з 01.04.2014 по 30.06.2016 зазначає, що періоди з 01.06.2009 по 31.10.2009 та з 01.04.2014 по 31.12.2015 повністю зараховані позивачу до страхового стажу. За періоди з 12.06.2008 по 31.12.2008, з 01.04.2009 по 12.04.2009, з 01.12.2009 по 11.12.2009, з 01.01.2010 по 30.06.2010 позивачем не в повному обсязі сплачені страхові внески (менше 33,2% від мінімальної заробітної плати). Ці періоди будуть зараховані лише для визначення права на призначення пенсії, а до страхового стажу позивача будуть зараховані за умови доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою ніж мінімальний страховий внесок. Щодо періоду з 01.01.2016 по 16.05.2016 (період роботи позивача в ПП «Орфей») зазначив, що в цей період ПП «Орфей» сплатило в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок, через що відповідачем було враховано частково стаж, пропорційно сплаченому внеску. Відповідач вважає позов необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.07.2012 позивачу було призначено пенсію за віком (протокол від 22.10.2012 №517896).

Згідно розрахунку стажу до протокол від 22.10.2012 №517896 про призначення пенсії та даних форми РС-право з електронної пенсійної справи до стажу позивачу включені, крім інших періодів, періоди: з 08.07.1989 по 06.12.2001 12 років 4 місяці 29 днів, з 01.06.2008 по 06.06.2008 6 днів, з 01.07.2008 по 15.07.2008 15 днів, з 01.08.2008 по 15.08.2008 15 днів, з 01.09.2008 по 14.09.2008 14 днів, з 01.10.2008 по 14.10.2008 14 днів, з 01.11.2008 по 14.11.2008 14 днів, з 01.12.2008 по 13.12.2008 13 днів, з 01.04.2009 по 12.04.2009 12 днів, з 01.05.2009 по 10.11.2009 6 місяців 10 днів, з 01.12.2009 по 11.12.2009 11 днів, з 01.01.2010 по 09.01.2010 9 днів, з 01.02.2010 по 08.02.2010 8 днів, з 01.03.2010 по 09.03.2010 9 днів, з 01.04.2010 по 09.04.2010 9 днів, з 01.05.2010 по 09.05.2010 9 днів, з 01.06.2010 по 09.06.2010 9 днів та з 01.07.2010 по 31.08.2012 2 роки 2 місяці 0 днів. При цьому загальний стаж після 2004 року визначений у 4 роки 4 місяці 27 днів, загальний стаж 36 років 4 місяці 25 днів.

Відповідно до розрахунку стажу до розпорядження №817001 від 05.08.2016 та даних форми РС-право з електронної пенсійної справи крім зазначеного вище стажу позивачу зарахований стаж за періоди: з 01.01.2014 по 16.01.2016 2 роки 16 днів, з 01.02.2016 по 15.02.2016 15 днів, з 01.03.2016 по 16.03.2016 16 днів, з 01.04.2016 по 16.04.2016 16 днів, з 01.05.2016 по 16.05.2016 16 днів, з 01.06.2016 по 30.06.2016 1 місяць. При цьому загальний стаж з 01.07.2000 склав 9 років 9 місяців 6 днів, після 2004 року 6 років 8 місяців 16 днів, загальний стаж 38 років 8 місяців 14 днів.

Відповідно до даних розрахунку від 28.05.2021 з електронної пенсійної справи позивача в період з 01.08.1989 по 31.10.1991 коефіцієнт страхового стажу пенсійним органом визначений у розмірі 0,00000.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач у період з 11.06.2008 по 11.06.2021 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Крім того, за даними трудової книжки позивача в період з 02.01.2014 по 22.06.2016 він працював на посаді заступника директора з капітального будівництва в ПП «ОРФЕЙ».

Позивач, як фізична особа-підприємець був платником єдиного податку, що відображено в свідоцтві про сплату єдиного податку серія І №325237 від 20.12.2009, свідоцтві про сплату єдиного податку серія Є №326091 від 06.03.2009, свідоцтві платника єдиного податку серія Б №706020 від 15.06.2012.

З 01.01.2012 позивач перейшов на спрощену систему оподаткування 3 групи, ставка єдиного податку 5 %.

Протягом періоду здійснення підприємницької діяльності позивачем подавалась податкова звітність. Доказів звітування до органів Пенсійного фонду України матеріали справи не містять. Доказів сплати позивачем, як фізичною особою-підприємцем, протягом 2011-2016 років єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування матеріали справи не місять.

12.08.2021 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії та зарахувати до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 12.06.2008 по 09.06.2010 та з 01.01.2014 по 30.06.2016 у повному обсязі (з розрахунку рік за рік).

Листом відповідача від 01.09.2021 року № 11973-11512/Г-02/8-0800/21 повідомлено позивача про те, що періоди здійснення підприємницькою діяльністю з 01.06.2008 по 09.06.2010 та з 01.01.2014 по 30.06.2016 враховано до стажу пропорційно сплаченим страховим внескам на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу.

28.08.2021 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії, розрахувавши заробіток позивача у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абз. 2 ч. 1 ст. 40, та врахувати заробітну плату (дохід) за фактичний страховий стаж без врахування періоду з 01.08.1989 по 31.10.1991.

Листом відповідача від 05.10.2021 року № 14258-12649/Г-02/8-0800/21 повідомлено позивача про те, що при обчисленні розміру пенсії було враховано довідку про заробітну плату №319 від 06.12.2012. Іншого законодавством не передбачено.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірними у даній справі є періоди страхового стажу: зайве врахований, з позиції позивача, період з 01.08.1989 по 31.10.1991; та неповністю враховані, з позиції позивача, періоди з 12.06.2008 по 09.06.2010 та з 01.04.2014 по 30.06.2016.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до визначення, наведеного в ст. 1 Закону №1058, мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 11 Закону №1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають:

1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру;

2) фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із п.п. 5, 8-9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058 застрахована особа має право:

звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування;

оскаржувати в установленому законодавством порядку дії страхувальника, виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб та інших суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Щодо врахування під час визначення розміру пенсії позивача періодів стажу з 12.06.2008 по 09.06.2010 та з 01.04.2014 по 30.06.2016 суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч.ч. 2-3 ст. 24 Закону №1058 в редакції, яка діяла станом на дату призначення позивачу пенсії 18.07.2012, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За приписами поточної редакції ч.ч. 2-3 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзац перший частини другої статті 24 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1217-IX від 05.02.2021\

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Частину другу статті 24 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року\

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзац перший частини третьої статті 24 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року\

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзац другий частини третьої статті 24 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року, № 2040-IX від 15.02.2022\

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Абзац шостий частини третьої статті 24 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року\

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, за статтею 24 Закону №1058 визначення страхового стажу перебуває у прямій залежності від суми сплачених у відповідному місяці страхових внесків.

Як зазначалося вище, в період з 11.06.2008 по 11.06.2021 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Пунктом 2 Указу Президента України від 03.07.1998 за №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» (втратив чинність 01.01.2012) було встановлено, що ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Суд звертає увагу на те, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 12.06.2008 по 01.01.2011, позивач сплачував у Пенсійний фонд України внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства, відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду). Законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

Крім того, Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Розділ XV Закону №1058 доповнено пунктом 3-1, відповідно до пп. 1 якого до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

В свою чергу статтею 26 Закону №1058 визначаються умови призначення пенсії за віком, тобто виникнення права на пенсію за віком.

Оскільки, позивач сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в період з 12.06.2008 по 30.06.2010 у складі єдиного податку, то така обставина надає йому право на зарахування вказаних періодів здійснення ним підприємницької діяльності до страхового стажу, незалежно від сплаченого розміру страхових внесків (пп. 1 п. 3-1 Розділу XV Закону №1058).

Судом встановлено, що відповідачем враховані до страхового стажу позивача періоди з 01.06.2008 по 06.06.2008 6 днів, з 01.07.2008 по 15.07.2008 15 днів, з 01.08.2008 по 15.08.2008 15 днів, з 01.09.2008 по 14.09.2008 14 днів, з 01.10.2008 по 14.10.2008 14 днів, з 01.11.2008 по 14.11.2008 14 днів, з 01.12.2008 по 13.12.2008 13 днів, з 01.04.2009 по 12.04.2009 12 днів, з 01.05.2009 по 10.11.2009 6 місяців 10 днів, з 01.12.2009 по 11.12.2009 11 днів, з 01.01.2010 по 09.01.2010 9 днів, з 01.02.2010 по 08.02.2010 8 днів, з 01.03.2010 по 09.03.2010 9 днів, з 01.04.2010 по 09.04.2010 9 днів, з 01.05.2010 по 09.05.2010 9 днів, з 01.06.2010 по 09.06.2010 9 днів.

Відповідно, право позивача на зарахування до страхового стажу зазначеного періоду здійснення підприємницької діяльності відповідачем не порушене, проте розрахунок страхового стажу позивача за період з 12.06.2008 по 30.06.2010 здійснений відповідачем у відповідності до вимог ч. 3 ст. 24 Закону №1058, виходячи з того, що розмір страхових внесків сплачених позивачем за зазначений період є меншим ніж мінімальний внесок. При цьому суд зазначає, що визначений ч. 3 ст. 24 Закону №1058 порядок розрахунку страхового стажу не зазнав істотних змін з часу призначення позивачу пенсії.

Відтак, суд визнає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно періоду з 01.01.2014 по 30.06.2016 суд зазначає наступне.

Судом вставлено, що в період з 02.01.2014 по 22.06.2016 позивач працював на посаді заступника директора з капітального будівництва в ПП «ОРФЕЙ».

З матеріалів справи судом встановлено, що період з 01.01.2014 по 16.01.2016 та з 01.06.2016 по 30.06.2016 відповідачем врахований позивачу до страхового стажу повністю - 2 роки 16 днів та 1 місяць відповідно, оскільки в цей період роботодавцем позивача (ПП «Орфей») страхові внески сплачені в розмірі не нижче мінімального, проте періоди з 01.02.2016 по 15.02.2016, з 01.03.2016 по 16.03.2016, з 01.04.2016 по 16.04.2016, з 01.05.2016 по 16.05.2016 враховані неповністю, оскільки в цей період страхові внески сплачені у меншому за законодавчо визначений мінімальний розмір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (далі Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Закон №2464 набрав чинності з 01.01.2011.

Згідно із приписами п. 1, 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є:

роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами

фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464 визначено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач є пенсіонером з 18.07.2012, то в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону №2464 за спірний період з 01.01.2014 по 30.06.2016 він не був платником єдиного внеску (докази самостійної сплати позивачем єдиного внеску матеріали справи не місять), за нього зазначений страховий внесок в цей період сплачувало ПП «ОРФЕЙ», як за найманого працівника.

Тобто, до періоду з 01.01.2014 по 30.06.2016 не може бути застосована норма пп. 1 п. 3-1 Розділу XV Закону №1058, а тим більше Указ Президента України від 03.07.1998 за №727/98 (втратив чинність з 01.01.2012).

Відтак, в даному випадку судом не встановлено порушення відповідачем вимог чинного законодавства, а тому в частині вимог позивача за період з 01.01.2014 по 30.06.2016 слід відмовити.

Щодо вимоги позивача щодо безпідставного врахування відповідачем під час розрахунку розміру пенсії стажу позивача за період з 01.08.1989 по 31.10.1991 суд зазначає наступне.

В обґрунтування своїх вимог в цій частині позивач посилається на приписи абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону №1058, відповідно до якої, у разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Посилення позивача на норму абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону №1058 суд вважає необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач має значно більший страховий стаж (навіть вирахуваний відповідачем) ніж 60 місяців - 38 років 8 місяців 14 днів (за розрахунком відповідача).

Судом встановлено, що за період з 01.08.1989 по 31.10.1991 позивачем не подавалась до пенсійного органу довідка про заробітну плату (доходи).

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону №1058 (в редакції, чинній станом на дату звернення позивача за перерахунком пенсії 12.08.2021) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно, для врахування під час визначення розміру пенсії доходу пенсіонера за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв такий пенсіонер має надати пенсійному органу довідку (довідки) про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача після 01.07.2000 року становить більше 60 місяців. За даними доданого до позову розрахунку розміру пенсії позивача з електронної пенсійної справи вбачається, що загальний страховий стаж позивача, який враховувався під час визначення розміру пенсії, станом на вересень 2012 року становив 161 місяць, з яких 101 місяць страхового стажу починаючи з 01.07.2000 (з 01.07.2000 по 31.12.2000 6 місяців; за 2001 рік 12 місяців; за 2002 рік 10 місяців; за 2003 рік 10 місяців; за 2004 рік 4 місяці; за 2005 рік 6 місяців; за 2006 рік 3 місяці; за 2008 рік 9 місяців; за 2009 рік 9 місяців; за 2010 рік 12 місяців; за 2011 рік 12 місяців; за 2012 рік 8 місяців), відповідно за період до 01.01.2000 страховий стаж, врахований під час визначення розміру пенсії становить 60 місяців (за 1986 рік 6 місяців, за 1987 рік 12 місяців, за 1988 рік 12 місяців, за 1989 рік 8 місяців, за 1990 рік 12 місяців, за 1991 рік 10 місяців).

Виходячи з того, що саме позивачем була надана відповідачу довідка про заробітну плату (дохід) за період до 30.06.2000 (з липня 1986 року по березень 1989 року включно, доказів надання позивачем відповідачу довідки про доходи за інші періоди до 30.06.2000 матеріали справи не місять), судом встановлено, що позивач виявив бажання врахувати під час визначення розміру пенсії доходи за період до 30.06.2000.

Відповідач зазначає, про відсутність можливості розрахунку розміру пенсії з доходів, отриманих до 30.06.2000, за інший період ніж 60 місяців.

Разом з тим, за приписами першого та третього речень абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058 (в редакції, чинній станом на дату звернення позивача за перерахунком пенсії 12.08.2021):

«За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. … У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців».

10% від 38 років 8 місяців 14 днів страхового стажу позивача (464 повних місяця), врахованого відповідачем станом на липень 2016 року, становить 46,4 місяців, відповідно, в силу приписів першого та третього речень абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058 позивач має право на виключення із розрахунку розміру пенсії доходу за періоду страхового стажу до 46,4 місяців.

В даному випадку позивач фактично просить виключити з розрахунку розміру пенсії період з 01.08.1989 по 31.10.1991 26 місяців, що значено менше 10% від страхового стажу визначеного відповідачем позивачу.

Крім того, суд зазначає, що в силу приписів абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно, у відповідача відсутній обов`язок враховувати для обчислення пенсії за період страхового стажу до 01.07.2000 документально не підтверджених доходів за період до 01.07.2000.

Відтак, в частині вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо врахування під час визначення розміру пенсії позивача періоду страхового стажу з 01.08.1989 по 31.10.1991, доходи за який документально не підтверджені, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Позивач звернувся із заявами про перерахунок пенсії 12.08.2021 та 28.08.2021 року.

Звідси, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача виникає з 01.09.2021.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 243, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії без урахування при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 періоду страхового стажу з 01.08.1989 року по 31.10.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.09.2021 без урахування при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 періоду з 01.08.1989 року по 31.10.1991.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.08.2022.

Суддя Р.В. Кисіль