Справа № 640/21835/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в місті Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління ДПС в місті Києві звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

04 листопада 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України надійшла заява про відмову від позовної заяви, в якій просив закрити провадження у справі №640/21835/21 та повернути судовий збір за звернення з позовною заявою, посилаючись на відсутність на дату подання заяви податкового боргу заявленого до стягнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року заяву про відмову від позову - задоволено. Провадження у адміністративній справі № 640/21835/21 закрито. Повернуто Головному управлінню ДПС у м. Києві п`ятдесят відсотків судового збору в сумі 1135,00 грн., сплаченого при зверненні до суду згідно платіжним дорученням від 09.07.2021 № 3181.

Не погодившись з ухвалою суду, Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділу Державної податкової служби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині повернення судового збору Головному управлінню ДПС у м. Києві у розмірі п`ятдесяти відсотків від сплаченого судового збору при зверненні із позовною заявою у справі №640/21835/21 та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн за подання позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

За приписами ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду ухвала суду першої інстанції виключно в частині повернення позивачу сплаченого судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність повернення позивачу, у зв`язку із закриттям провадження у справі, понесених судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 50% сплаченої суми.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Згідно положень статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частин третьої, четвертої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Водночас, відповідно до статті 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що частина 1 статті 142 КАС України стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ця норма не пов`язана зі статтями 139, 140 КАС України, оскільки, не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.

Варто зауважити, що питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному. Зокрема, частина перша статті 142 КАС України може бути застосована у тому випадку, коли має місце відмова позивача від позову, що не пов`язана із задоволенням його відповідачем після подання позовної заяви, оскільки, у такому випадку розподіл судових витрат, згідно частини першої статті 140 КАС України, не здійснюється.

Разом з тим, якщо позивач відмовився від позову внаслідок його задоволення відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Суд першої інстанції закрив провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову, а тому, цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати, як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 200/6826/20-а, від 07 вересня 2021 року у справі № 380/3138/20.

Підсумовуючи, колегія суддів наголошує на тому, що положення статті 140 та 142 КАС України, у порівнянні із частиною 1 та частиною 2 статті 139 КАС України, не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді питання про відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині повернення судового збору слід скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн.

Згідно частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 139, 140, 142, 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року в частині повернення Головному управління Державної податкової служби у м. Києві 1135,00 грн. судового збору скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) сплачений судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.