Справа № 620/3543/22
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/3543/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України та просить:

визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, 09 років 00 місяців 11 днів вислуги років на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" та у не підготовці документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, 09 років 00 місяців 11 днів вислуги років на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" та здійснити підготовку і надання документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року за номером 3-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за номером 135/13402;

зобов`язати Національну поліцію України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області всі документи, необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції із заявою, в якій просив підготувати подання, розрахунок вислуги років і всі необхідні документів та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для розгляду питання про призначення пенсії за вислугу років. Листом від 01.12.2021 відповідач повідомив про відмову у задоволенні заяви позивача, оскільки відсутні законні підстави для призначення останньому пенсії за вислугу років. Зазначає, що не направлення відповідачем документів на розгляд питання щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, посилаючись на врахування лише календарної вислуги, без включення вислуги в пільговому обрахуванні при призначенні пенсії за вислугою, зазначивши про відсутність законних підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років в розумінні Закону № 2262-ХІІ є безпідставними доводами.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 позовну заяву прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, і не передбачено зарахування до календарної вислуги років, яка відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислуги років у пільговому обчисленні. Вказує, що можливості зарахування періоду проходження служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, Закон № 2262-ХІІ не передбачає. Оскільки календарна вислуга років позивача на день звільнення становила лише 18 років 07 місяців 10 дні, відповідач не мав правових підстав для надіслання заяви позивача з доданими документами до уповноваженого структурного підрозділу Національної поліції України - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України.

Національна поліція України подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, та зазначила, що позовна вимога про зобов`язання Національну поліцію України вчинити певні дії не належить до її компетенції, оскільки позивач не проходив службу в Національній поліції України, наказ про його звільнення готував Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, а отже Національною поліцією України не здійснювався спірний розрахунок вислуги років позивача, ні календарної, ні пільгової.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Згідно витягу з наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.04.2021 №114 о/с (по особовому складу), з урахування наказу від 24.05.2021 №167 о/с, відповідно до Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 майора поліції ОСОБА_1 з 01.04.2021. Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років становить 15 років 03 місяців 25 дні; час служби в установах виконання покарань 03 роки 03 місяці 15 днів; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільнення зі служби в поліції 18 років 07 місяців 10 днів; вислуга років на пільгових умовах 09 років 00 місяців 11 днів (а.с.7, 12 зворот).

Відповідно до довідки про періоди служби позивача, які можуть бути зараховані на пільгових умовах для визначення розміру пенсії у разі наявності календарної вислуги років для призначення пенсії, по лінії МВС у пільговому обчисленні до вислуги років для призначення пенсії зараховано 06 років 11 місяців 18 днів, також в матеріалах справи позивача наявний запис про період проходження служби в органах кримінально-виконавчої системи, календарна вислуга років позивача становить 03 роки 03 місяців 02 дні, пільгова 04 роки 08 місяців 15 днів (а.с.33).

Як слідує з матеріалів справи на заяву позивача щодо оформлення та подачі документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, листом від 28.01.2022 №М-64/48-2022 сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України надав відповідь, згідно якої відповідно до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №167 о/с від 24.05.2021 вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення становить 18 років 07 місяців 10 дні, у зв`язку з цим для оформлення та подачі документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років не має законних підстав (а.с.34).

Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

В силу прямої дії ч. 2 ст. 19 Конституції У країни органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ. Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої ст. 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Статтею 10 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст. 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Статтею 48 Закону № 2262-ХІІ визначено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 49 Закону № 2262-ХІІ повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 16 Порядку № 3-1 передбачено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Аналіз викладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов`язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Встановивши, що заявником подані усі необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог Порядку №3-1, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний розглянути їх по суті та не пізніше десяти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Як слідує з трудової книжки НОМЕР_1 позивач:

з 15.08.2001 по 29.11.2004 проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи;

з 12.12.2005 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ,

з 07.11.2015 по 07.04.2021 проходив службу в Національній поліції України (а.с.19-21).

Згідно наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.04.2021 №114 о/с звільнений зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію.

Так, умови призначення пенсії за вислугу років визначені в розділі ІІ Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно п. "а" ст.12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

З наведеного слідує, що законодавець чітко визначив умови, за яких призначається пенсія за вислугу років.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі Порядок №393).

Тобто постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

Як встановлено судом, відповідач порахував вислугу років в календарному обчисленні, яка склала 18 років 07 місяців 10 дні, та повідомив позивача про відсутність у останнього права на пенсію за вислугу років у порядку п."а" ст.12 Закону №2262. Втім, така позиція відповідача є протиправною, оскільки як було встановлено вище, позивач з 15.08.2001 по 29.11.2004 проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи; з 12.12.2005 по 07.04.2021 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України та має календарну вислугу - 18 років 07 місяців 10 дні, пільгову 09 років 00 місяців 11 днів, що загалом становить більше 25 років та є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п."а" ст.12 Закону №2262. (а.с.12 зворот, 29-31).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

В контексті суті предмету даного спору, що стосується питання оформлення та направлення документів до пенсійного органу для призначення позивачу пенсії, суд наголошує, що оскільки оформлення та подання таких документів, надання допомоги в одержанні документів для призначення пенсії, яких не вистачає на момент подання заяви, є обов`язком уповноваженого структурного підрозділу відповідача, відтак вживати вказані заходи щодо реалізації позивачем права на призначення йому пенсії за вислугу років зобов`язаний сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України.

Суд зазначає, що саме уповноважений структурний підрозділ здійснює перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Між тим, як слідує з даної справи, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України у розумінні Порядку подання документів для призначення пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 за зверненням позивача не вчинив, передбачених вказаним Порядком дій, не оформив усіх необхідних документів і подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, не надав допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії або ж не прийняв рішення про відмову у такому поданні.

Позовна вимога щодо зобов`язання Національну поліцію України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області всі документи, необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугу років не належать до задоволення через неправильно обраний спосіб захисту.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009 та від 11.07.2013 №6-рп/2013.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).

Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

За змістом ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.7 та ч.9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також, за змістом ч.9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

За змістом ч.3 ст.30 Закону України від 05.07.2012 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховується, серед іншого, складність справи, а гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

А у пункті 154 рішення Європейського суду із прав людини від 07.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" ( заява №58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним викладена, зокрема у постанові від 05.05.2018 у справі №821/1594/17.

Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі №803/1032/18 (касаційне провадження №К/9901/69188/18) підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

З огляду на матеріали справи позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 16.02.2022, ордер серія СВ №1029169, квитанцію від 16.02.2022 (а.с.36-38).

Дослідивши надані документи на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що обґрунтованим і пропорційним до предмету спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 4000,00 грн, яку належить стягнути з відповідачів.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 496,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, 09 років 00 місяців 11 днів вислуги років на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".

Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, 09 років 00 місяців 11 днів вислуги років на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей"

Визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не підготовки документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити підготовку і надання документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ).

Відповідач: Національна поліція України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ).

Повний текст рішення суду складено 08 серпня 2022 року

Суддя О.Є. Ткаченко