Справа № 712/3869/22
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/3869/22
Провадження № 2-а/712/66/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

за участю секретаря Шаповал А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Юдін Володимир Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, посилаючись на те, що постановою в.о. заступника начальника Черкаської митниці Держмитслужби Єрмоленка А.В. від 23 травня 2022 року у адміністративній справі № 0147/90200/21 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу, розміром 887183,16 грн.

Вважають, що зазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

Суть справи: 23.12.2021 року об 10 год. 24 хв. позивачем на підставі договору про надання послуг митного брокера від 30.12.2020 № 1, укладеного з ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП», до Черкаської митниці було подано митну декларацію №UА902080/2021/804787 (далі - декларація №... 804787) за якою в митний режим імпорту заявлено товар «полімери етілену у первинних формах: поліетилен високого тиску, низької щільності, гранульований марка Low Density Polyethylene LD2420D, нелінійний, з питомою густиною 0,923 г/см3,- 46750 кг. Виробник AMIR KABIR PETROCHEMICAL COMPANY. Країна виробництва - ІR».

Зазначений товар для ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП» в митних органах України позивач декларує постійно, зокрема остання перед цим декларація (№ 902080/2021/804728) була подана до Черкаської митниці 20.12.2021 року.

Перед декларуванням товару за МД № ... 804787 ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП» на єдиний рахунок Держмитслужби України, з якого відбувається списання грошових коштів для сплати податків за результатами митного оформлення, 23.12.2021 року було зараховано 1140000,00 грн. Зазначена сума у двічі перевищує розміру митних платежів, які підлягали до сплати за МД № ...804787. Дана обставина виключає існування умислу на ухилення від сплати митних платежів та підтверджується платіжними дорученнями №№ 942, 943, 944 від 23.12.2021 року і довідкою про залишок коштів.

У своїй роботі позивач використовує програмний комплекс QD Professional /QDPro?/. Під час використання даного програмного комплексу заповнення графи 47 митної декларації «Нарахування податків» здійснюється автоматично, після внесення відомостей про курс валюти, митну вартість товару та код товару згідно УКТ ЗЕД.

Після заповнення зазначеної митної декларації у встановленому порядку її у електронному вигляді позивачем було подано до Черкаської митниці об 10 год.24 хв. 23.12.2021 року через програмний комплекс ЄАІС ДМСУ. У подальшому, перевіряючи у черговий раз правильність заповнення цієї декларації позивачем було встановлено, що відповідний підрозділ програмного комплексу містить позначку у примітці граф 36 про віднесення товару до лікарських засобів, що тягне застосування податку на додану вартість в розмірі 7% замість 20%. При цьому відомості про існування преференції до графи 36 не вносились і ця графа містила нульове значення «000000000».

Користуючись своїм правом, передбаченим ч. 1,2 ст. 269 МК України об 11 год. 32 хв. та 12 год. 11 хв. 23.12.2021 року, до завершення митного оформлення, через програмний комплекс ЄАІС ДМСУ позивачем подано дві заяви про відкликання декларації для виправлення помилки з відповідним обґрунтуванням. Також заяву було подано й на ім`я начальника митниці електронною поштою.

У порушення приписів ч. 1 ст. 269 МК України митний орган позбавив позивача можливості виправити виявлену ним помилку та об 13 год. 58 хв. того ж дня від інспектора митниці отримано повідомлення про неможливість відкликання митної декларації «у зв`язку з вирішенням питання про складання протоколу про порушення митних правил». Наступного дня, 24.12.2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України.

Незважаючи на те, що позивач самостійно звернувся до митного органу з проханням про внесення змін відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 МК України відповідачем до початку провадження у справі було відмовлено позивачеві у реалізації наданого законом права. Наведене буде підтверджено розшифруванням хронології електронного листування через ЄАІС ДМСУ після отримання відповіді на адвокатський запит.

Законодавством передбачено чітко визначений перелік дій, пов`язаних з заявленням у митній декларації неправдивих відомостей та/або наданням документів з такими відомостями з метою неправомірного звільненні від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Усі необхідні для декларування відомості про товар, зокрема його найменування, кількість, митну вартість, країну походження, відправника, одержувача, код згідно УКТ ЗЕД, є правдивими. Так само було подано надано належні документи.

Таким чином технічна помилка, під час заповнення гр. 47 «Нарахування платежів» не охоплюється диспозицією ст. 485 МК України.

Вимоги закону при розгляді справи відповідачем не були дотримані, внаслідок чого останній дійшов помилкового висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості з огляду на таке.

Всупереч ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова митниці не містить конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, відповідач в оскаржуваній постанові не вказав доказів протиправності моїх дій, доказів моєї вини у формі умислу, того що мої дії були спрямовані саме на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей для досягнення мети неправомірного зменшення митних платежів, які підпадають під ознаки порушень, передбачених ст. 485 МК України. Відсутність мети неправомірного зменшення митних платежів виключає склад адміністративного порушення.

Викладені у оскаржуваній постанові доводи відповідача є недостатніми для об`єктивного доведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

З урахуванням викладених обставин відповідач не дотримався даного Конституційного припису, грубо порушив вимоги Митного кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимог відомчих керівних документів, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Черкаської митниці Держмитслужби від 23 травня 2022 року у адміністративній справі № 0147/90200/21, а справу провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил та вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

20 червня 2022 року Черкаською митницею на адресу суду надіслано заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому зазначають, що в ході розгляду справи об`єктивно встановлено, що Яремко Олександром Михайловичем в інтересах ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП» в ході здійснення декларування товару за митною декларацією від 23.12.2021 № UA902080/2021/804787 в порушення п. 6 ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, підпункту «а» пункту 193.1 статті 193, пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України безпідставно заявлено ставку податку на додану вартість в розмірі 7%, що спричинило несплату митних платежів на суму 295727,72 грн. та чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України.

Розгляд справи про порушення митних правил відповідно до положень ст. 523 Митного кодексу України проведено керівником митниці, а адміністративне стягнення накладено в межах строків, передбачених ст. 467 Митного кодексу України, тобто не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Справа про порушення митних правил відповідно до ст. 526 Митного кодексу України була розглянута у присутності захисника позивача.

Враховуючи викладене, постанова у справі про ПМП №147/90200/21 є законною та обґрунтованою, постановленою уповноваженою посадовою особою митниці на підставі повного дослідження всіх доказів у справі, наявність у діях позивача ознак ПМП підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим відсутні об`єктивні підстави для її скасування.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 523 Митного кодексу України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2021 року об 10 год. 24 хв. ОСОБА_1 , на підставі договору про надання послуг митного брокера від 30.12.2020 № 1, укладеного з ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП», до Черкаської митниці було подано митну декларацію №UА902080/2021/804787 (далі - декларація №... 804787) за якою в митний режим імпорту заявлено товар «полімери етілену у первинних формах: поліетилен високого тиску, низької щільності, гранульований марка Low Density Polyethylene LD2420D, нелінійний, з питомою густиною 0,923 г/см3,- 46750 кг. Виробник AMIR KABIR PETROCHEMICAL COMPANY. Країна виробництва - ІR».

Зазначений товар для ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП» в митних органах України ОСОБА_1 декларує постійно, зокрема остання перед цим декларація (№ 902080/2021/804728) була подана до Черкаської митниці 20.12.2021 року.

Перед декларуванням товару за МД № ... 804787 ТОВ «СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП» на єдиний рахунок Держмитслужби України, з якого відбувається списання грошових коштів для сплати податків за результатами митного оформлення, 23.12.2021 року було зараховано 1140000,00 грн. Зазначена сума у двічі перевищує розміру митних платежів, які підлягали до сплати за МД № ...804787.

Дана обставина виключає існування умислу на ухилення від сплати митних платежів та підтверджується платіжними дорученнями №№ 942, 943, 944 від 23.12.2021 року і довідкою про залишок коштів.

У своїй роботі ОСОБА_1 використовує програмний комплекс QD Professional /QDPro?/. Під час використання даного програмного комплексу заповнення графи 47 митної декларації «Нарахування податків» здійснюється автоматично, після внесення відомостей про курс валюти, митну вартість товару та код товару згідно УКТ ЗЕД.

Після заповнення зазначеної митної декларації у встановленому порядку її у електронному вигляді ОСОБА_1 було подано до Черкаської митниці об 10 год.24 хв. 23.12.2021 року через програмний комплекс ЄАІС ДМСУ. У подальшому, перевіряючи у черговий раз правильність заповнення цієї декларації позивачем було встановлено, що відповідний підрозділ програмного комплексу містить позначку у примітці граф 36 про віднесення товару до лікарських засобів, що тягне застосування податку на додану вартість в розмірі 7% замість 20%. При цьому відомості про існування преференції до графи 36 не вносились і ця графа містила нульове значення «000000000».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 МК України відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Відкликання митної декларації допускається лише до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму. (ч. 5 ст. 269 МК України).

Згідно ч. 4 ст. 69 МК України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Відповідно до ч. 10 ст. 269 МК України у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до митного органу з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

23.12.2021 року об 11 год. 32 хв. та 12 год. 11 хв., до завершення митного оформлення, через програмний комплекс ЄАІС ДМСУ позивачем подано дві заяви про відкликання декларації для виправлення помилки з відповідним обґрунтуванням. Також заяву було подано й на ім`я начальника митниці електронною поштою, що підтверджується витягом з АСМО «Інпектор» щодо змісту листування між ОСОБА_1 та м/п «Умань» Черкаської митниці під час митного оформлення товару за митною декларацією від 23.12.2021№UА902080/2021/804787.

О 13 год. 58 хв. того ж дня від інспектора митниці отримано повідомлення про неможливість відкликання митної декларації «у зв`язку з вирішенням питання про складання протоколу про порушення митних правил».

Наступного дня, 24.12.2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України.

Постановою в.о. заступника начальника Черкаської митниці Держмитслужби Єрмоленка А.В. від 23 травня 2022 року у адміністративній справі № 0147/90200/21 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу, розміром 887183,16 грн.

Згідно частини першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно із ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 1 ст. 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту диспозиції ст.485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів.

Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення.

Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст.485 МК України не може бути вчинене з необережності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі 640/7258/17, відповідно до якої для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Таким чином, факт невідповідності заявленого позивачем в декларації коду товару, коду, визначеному в подальшому митницею, сам по собі не може являтися доказом того, що дії декларанта були направлені на умисну недоплату податків та зборів.

Як встановлено судом, 23.12.2021 року об 11 год. 32 хв. та 12 год. 11 хв., до завершення митного оформлення, через програмний комплекс ЄАІС ДМСУ позивачем подано дві заяви про відкликання декларації для виправлення помилки з відповідним обґрунтуванням. Також заяву було подано й на ім`я начальника митниці електронною поштою, що підтверджується витягом з АСМО «Інпектор» щодо змісту листування між ОСОБА_1 та м/п «Умань» Черкаської митниці під час митного оформлення товару за митною декларацією від 23.12.2021№UА902080/2021/804787.

Незважаючи на те, що позивач самостійно звернувся до митного органу з проханням про внесення змін відповідно до 4.1,2 ст. 269 МК України відповідачем до початку провадження у справі було відмовлено позивачеві у реалізації наданого законом права.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст.485 Митного кодексу України передбачена відповідальність саме за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду.

Відповідно до «Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу», затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року №651(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за №1372/21684) декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації.

Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 31 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

При цьому, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати перевірку правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД та у разі виявлення порушень правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати заявлені товари і його рішення з даних питань є обов`язковим для митних цілей. Само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Усі необхідні для декларування відомості про товар, зокрема його найменування, кількість, митну вартість, країну походження, відправника, одержувача, код згідно УКТ ЗЕД, є правдивими. Так само було подано надано належні документи.

Таким чином технічна помилка, під час заповнення гр. 47 «Нарахування платежів» не охоплюється диспозицією ст. 485 МК України.

Таким чином, сам факт помилки у визначенні коду за УКТ ЗЕД без зазначення неправдивих відомостей, необхідних для визначення цього коду, не може бути безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

З досліджених матеріалів справи, а також наданих сторонами письмових доказів суд приходить до висновку, що позивачем у поданій декларації не було зазначено неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, а також не було надано документів, які б містили невірні відомості. Отже, згідно із положеннями ч. 5 ст. 69 та ст. 485 МК України дії позивача не містять складу адміністративного правопорушення. Також, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані саме на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу.

Крім того, Відповідно до положень ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Всупереч зазначеній нормі права, оскаржувана постанова митниці не містить конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, відповідач в оскаржуваній постанові не вказав доказів протиправності моїх дій, доказів моєї вини у формі умислу, того що мої дії були спрямовані саме на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей для досягнення мети неправомірного зменшення митних платежів, які підпадають під ознаки порушень, передбачених ст.485 МК України. Відсутність мети неправомірного зменшення митних платежів виключає склад адміністративного порушення.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Приписи ст. 251 КУпАП покладають на відповідача тягар доказування. У супереч зазначеним положенням оскаржувана постанова не містить посилання на докази, з яких виходив відповідач приходячи до висновку про наявність в моїх діях складу правопорушення та приймаючи рішення накладення адміністративного стягнення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на

доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зокрема відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Викладені у оскаржуваній постанові доводи відповідача є недостатніми для об`єктивного доведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

У відповідності до ч.1 ст. 5 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач не вчинив жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, тому з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а тому оскаржувана постанова від 23 травня 2022 року №0147/90200/21 підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Київської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 69, 257, 264, 485, 489, 498 МК України, ст.ст. 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-245, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Черкаської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0147/90200/21 від 2з травня 2022 року, винесену в.о. начальника Черкаської митниці Держмитслужби Єрмоленко А.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України, а провадження у справі про порушення митних правил закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України.

Стягнути з Черкаської митниці Держмитслужби (адреса місцезнаходження: 18036 м. Черкаси, вул. Дашковича, 76 ,) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.А. Романенко