Справа № 160/11762/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 серпня 2022 р. Справа № 160/11762/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши питання щодо можливості відкриття провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро):

відновити виконавчі провадження відносно позивача, що були закінчені у 2017 році:

- ВП № 53462695 про стягнення з мене на користь ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра боргу в сумі 3679,65 грн.,

- ВП № 59868355 про стягнення з мене на користь ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра боргу в сумі 9090, 00 грн.,

- ВП № 54092743 про стягнення з мене на користь ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра боргу в сумі 4 707,12 грн.,

- ВП № 54564230 про стягнення з мене на користь ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра боргу в сумі 2 112,00 грн.,

- ВП № 54864523 про стягнення з мене на користь ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра боргу в сумі 2 112,00 грн.,

- виключити відомості про нього, як боржника з Єдиного реєстру боржників України по даних виконавчих провадженнях : ВП № 53462695, ВП № 59868355, ВП № 54092743, ВП № 54564230 та винести відповідні постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 53462695, ВП № 59868355, ВП № 54092743, ВП № 54564230, ВП № 54864523.

З позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що ОСОБА_1 у 2022 році звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі, відповідач) , в якій позивач просив:

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) відновити виконавчі провадження, що були закінчені у 2017 році:

- ВП №53462695 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 3679,65грн.;

- ВП №59868355 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 9090,00грн.;

- ВП №54092743 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 4707,12грн.;

- ВП №54564230 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.;

- ВП №54864523 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.;

- винести відповідні постанови про зняття арештів з майна позивача (боржника) по кожному з вказаних виконавчих проваджень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі №160/5178/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 17.10.2017р. у виконавчому провадженні №54864523;

- зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 17.10.2017р. у виконавчому провадженні №54864523;

- знято арешти з майна боржника - ОСОБА_1 , накладені постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.08.2017р. у виконавчому провадженні №53462695, від 24.07.2017р. у виконавчому провадженні №59868355, від 17.07.2017р. у виконавчому провадженні №54092743 та від 29.08.2017р. у виконавчому провадженні №54564230;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Повторне звернення ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з аналогічними позовними вимогами фактично обумовлено невиконанням належним чином рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі №160/5178/22 та недосягненням мети, заради якої було винесено зазначене рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 цієї частини публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 вказаної частини визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше особами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких однієї із сторін є суб`єкт владних повноважень, наділений можливістю владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Приписами частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до належного виконання судового рішення.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) відновити виконавчі провадження відносно позивача, що були закінчені у 2017 році та винести відповідні постанови про закінчення виконавчих проваджень, проте в частині такі вимоги вже були предметом розгляду у справі №160/5178/22, але не була досягнута мета, заради якої було винесено рішення суду у справі №160/5178/22.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не дозволяє ефективно захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог стосовно невиконання або неналежного виконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може повторно вирішувати спір по суті, зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 від 30.03.2021 року у справі №580/3376/20.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для захисту порушених прав позивач має звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, тому у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.

Керуючись пунктами 1, 2 частини першої статті 170, статтями 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/11762/22 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар