Справа № 480/289/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року Справа № 480/289/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/289/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 та Міністерства оборони України в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, мотивуючи вимоги ти, що з 01.08.2018 по 01.08.2021 він проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України. Наказом командира військової частини від 24.07.2021 його звільнено в запас у зв`язку із закінченням контракту, наказом від 01.08.2021 він був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Під час проходження військової служби у 2019 році позивач брав участь в антитерористичній операції, у зв`язку з чим набув право на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19-21 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Зазначає, що усім військовослужбовцям, які проходили разом з ним військову службу, було надано статус учасника бойових дій та видано відповідні посвідчення, натомість позивачу при звільненні з військової служби не надано жодних документів щодо його участі в антитерористичній операції. За роз`ясненнями військової частини позивачу відповідне посвідчення не видане через виявлені комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни Міністерства оборони України описки в наказах про його направлення в зону бойових дій, у зв`язку з чим питання є невирішеним. Вказує, що за відсутності статусу учасника бойових дій щодо нього не було прийнято рішення про виплату компенсації за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки. У свою чергу, невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 року по 2021 рік порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити та зобов`язати Міністерство оборони України в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни надати йому статус учасника бойових дій, а військову частину НОМЕР_2 - нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2, Міністерства оборони України в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про зобов`язання вчинити дії роз`єднано в окремі провадження та виділено позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про зобов`язання вчинити дії в самостійне провадження. Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити дії призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації, проте до суду повернулося поштове відправлення з ухвалою. Таким чином, суд вважає, що копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не вручена відповідачу з не залежних від суду причин. З огляду на вимоги ч. 11 ст. 126 КАС України суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. В установлений строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 01.08.2018 по 01.08.2021 позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України (а.с.4-5,6-7).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2021 № 211 позивача, звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 24.07.2021 № 113-РС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с.8).

При звільненні позивачу не було виплачено кошти за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, відповідно до частини 14 статті 10-1 цього Закону у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Позивач зазначає, що брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв`язку з чим набув право на отримання статусу учасника бойових дій. Разом з тим, всупереч вимогам ст. 77 КАС України доказів на підтвердження надання йому такого статусу суду не надав.

Суд враховує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, відповідач не виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій через відсутність у позивача права на неї. Тобто позивач не має статусу учасника бойових дій, відповідно, не має права на виплату грошової компенсації за невикористані дні такої відпустки. У зв`язку з цим суд визнає, що порушення права позивача на виплату йому компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби, не відбулося, а тому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) про зобов`язання вчинити дії - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах