Справа № 340/915/22
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/915/22

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М. розглянувши у письмовому порядку загального позовного провадження справу за позовом приватного підприємства "Агро Євро Партнер" до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкових - повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агро Євро Партнер" звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3 за формою «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) на приватного підприємства "Агро Євро Партнер" () сплачений судовий збір;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) на користь приватного підприємства "Агро Євро Партнер" () витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що уповноваженими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства "Агро Євро Партнер" () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт № 3354/11-28-07-03/42544531 від 01.10.2021. На підставі даного акту, відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними, а тому підлягають скасуванню у повному обсязі.

08 лютого 2022 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні (Т.3 а.с.31).

10 березня 2022 року, 04 квітня 2022 року та 04 травня 2022 року ухвалами суду задоволено клопотання представників сторін та відкладено розгляд підготовчого судового засідання (Т.3 а.с.33, 44, 115).

25 травня 2022 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т.3 а.с.123).

26 травня 2022 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні (Т.3 а.с.126).

14 червня 2022 року ухвалою суду відкладено розгляд справи (Т.3 а.с.153).

Ухвалами суду від 21 червня 2022 року та 05 липня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т.3 а.с.158, 183).

29.04.2022 (вх.№ 12311/22) представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень обумовлені порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню. (Т.3 а.с.46-54).

Представники сторін до суду надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі направлень виданих головним управлінням ДПС у Кіровоградській області від 20.09.2021 № 1723 та № 1724, проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Агро Євро Партнер» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (податкова декларація з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.08.2021 № ).

За результатами перевірки складено акт № 3354/11-28-07-03/42544531 від 01.10.2021 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства « Агро Євро Партнер» () щодо дотримання податкового законодавства при декларування за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» (Т.3 а.с.29-72).

Відповідно до висновків викладених в акті № 3354/11-28-07-03/42544531 від 01.10.2021, перевіркою встановлено зокрема порушення:

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.3, а. 198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за липень 2021 року на 361359,0 грн.;

- п.200.1 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та на підставі п.200.14, ст. 200 кодексу ПП «Агро Євро Партнер» відмовлено в наданні суми бюджетного відшкодування за липень 2021 року в сумі 55185,00 грн;

- п.44.1 ст.44, п.п. «а» п.198.1 ст.198, абз. 1-3 п. 198.2, абз. п.1-2 п.198.3 і абз.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму за липень 2021 року на суму 12133,0 грн.

На підставі висновків зроблених під час перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято зокрема податкові повідомлення-рішення від 05.11.2021 № 3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн., № 3, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на прибуток та податок на додану вартість належать до загальнодержавних податків (підпункт 9.1.1 та 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Під витратами, відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1статті 14 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (стаття 2 Закону).

Згідно з пунктом 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є обов`язковими видом обліку, який ведеться підприємством.

Відповідно до статті 8 Закону відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено також підпунктом 1.2 пункту 1 та підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення).

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксуються та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи. Від імені яких складений документи, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що в ході здійсненої перевірки, Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області зроблено висновок про те, що приватне підприємство «Агро Євро Партнер» неправомірно віднесло до витрат та сформувало податковий кредит із сум коштів, сплачених за операціями з наступними постачальниками товару та послуг: ТОВ «Транзпостач», ПП «Гідросенд» та ПП «Віктор і К».

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по вищезазначеним господарським операціям до складу витрат, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За правилами частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи судом встановлено, що приватне підприємство "Агро Євро Партнер" зареєстроване як юридична особа 10.10.2018 року, номер запису: 0002713 та перебуває на податковому обліку в Світловодській ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області (м. Світловодськ), є платником податку на додану вартість з 01.12.2018.

Основними видами діяльності ПП "АГРО ЄВРО ПАРТНЕР" за КВЕД є: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний); 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.42 Виробництво маргарину і подібних харчових жирів; 10.84 Виробництво прянощів і приправ; 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

Приватне підприємство "Агро Євро Партнер" здійснює експорт олії соєвої сирої, шроту соєвого кормового тостованого гранульованого, фосфатидного концентрату соєвого та операції з реалізації на території України обрушеної цільної оболонки (сої).

Судом встановлено, що у перевіреному періоді приватне підприємство "Агро Євро Партнер" мало взаємовідносини з ПП «Гідросенд» (4). А саме, 01.04.2021 між ПП "Агро Євро Партнер" (Суборендар) та ПП «Гідросенд» Орендар) укладено договір суборенди № 01042116/1, відповідно якого Орендар передає, а Суборендар бере у тимчасове володіння та користування вагони об`ємом 120 куб.м. Майно, що орендується, знаходиться у володіння та користуванні Орендаря у відповідності до договору оренди №01042116/1 від 01.04.2021 між Орендарем і ТОВ «Діва Логістик Консалт». Суборендар орендує майно для здійснення перевезень вантажів. Вартість користування одним вагоном за одну добу вказується Орендарем у відповідних рахунках та актах наданих послуг (Т.1 а.с.83-84).

Суд зазначає, що виконання договору №01042116/1 від 01.04.2021 підтверджується карткою рахунку 631 за червень, липень 2021 року, актами надання послуг та податковими накладними, а також залізничними накладними. Оплата по договору суборенди підтверджується платіжними дорученнями (Т.1 а.с.85-105).

Стосовно твердження відповідача про те, що посадові особи відповідача на підставі аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних встановили, що ТОВ «Гідросенд» орендує вагони у ТОВ «Діва логістик консалт», які в свою чергу були орендовані у ТОВ «ТАС-Логістик», проте в податкових накладних не зазначено номери вагонів, які орендувались, тому було зроблено зисновок, що не можливо провести ідентифікацію вагонів і визначити джерело їх походження. Також, контролюючий орган робить припущення, що у ТОВ «Діва логістик консалт» недостатня кількість трудових ресурсів, відсутні власні основні фонди, підприємство не є імпортером, а тому неможливо підтвердити походження товару. А також, на посилання в акті перевірки на відповіді АТ «Українська залізниця» від 01.02.2021 № ЦЦІТ-07/15 (вх № 3645/6 від 16.02.2021) та від 05.03.2021 № ЦЦІТ-07/32 (вх № 6040/6 від 16.03.2021).

Суд зазначає, що вказані листи не можуть бути визнані як докази, оскільки листи надані АТ «Українська залізниця» у лютому та березні 2021 року жодним чином не встановлюють обставини пов`язані з здійсненням господарських операцій з вказаним контрагентом у червні та липні 2021 року.

Аналізуючи господарські взаємовідносини приватного підприємства «Агро Євро Партнер» з контрагентом ТОВ «Транзпостач» (), судом встановлено наступне.

01.06.2021 року між ПП «Агро Євро Партнер» та ТОВ «Транзпостач» було укладено договір поставки № 01062116 від 01.06.2021, відповідно до умов якого постачальник -ТОВ «Транзпостач» передає у власність покупцеві - ПП «АГРО ЄВРО ПАРТНЕР» товари в асортименті, а покупець їх приймає та оплачує (Т.1 а.с.107-109).

Пунктом 2.1 договору поставки передбачено, що передача Товару здійснюється на території Постачальника за попередньою домовленістю сторін. У зв`язку з особливостями технологічного циклу виробництва, фізичного переміщення ТМЦ при переході права власності на Товар не відбувається і факт передачі Товару підтверджується підписаними Сторонами відповідної видаткової накладної.

Виконання договору № 11031906 від 11.03.2019 підтверджується наявними в матеріалах справи та наданими під час перевірки картками рахунку 631 за червень-липень 2021 року, видатковими та податковими накладними(Т.1 а.с. 110-120).

На виконання вимог договору поставки ТОВ «Транзпостач» на адресу ПП «АГРО ЄВРО ПАРТНЕР» поставлено олія соєва гідратована першого ґатунку нефасована, шрот соєвий кормовий тостований гранульований насипом.

Зазначений договір поставки, видаткові та податкові накладні, які відображені в акті перевірки підтверджують перехід права власності на товарно-матеріальні цінності між ПП «Агро Євро Партнер» та ТОВ «Транзпостач», а отже породжують рух активів (Т.1 а.с.121-250, Т.2 а.с.1-30).

В подальшому товари, придбані у ТОВ «Транзпостач» були експортовані ТОВ «Агро Євро Партнер», що підтверджується митними деклараціями, міжнародними транспортними накладними, рахунками-фактури, накладними, міжнародними контрактами зі специфікаціями.

Також, судом встановлено, що 01.04.2020 року між ПП «Агро Євро Партнер» та ТОВ «Транзпостач» було укладено договір на переробку давальницької сировини № 01042004/1 від 01.04.2020 (Т.2 а.с.31-34), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов цього Договору роботи з переробки давальницької сировини (насіння сої) у готову продукцію, а Замовник зобов`язується прийняти готову продукцію (олія гідратована, шрот соєвий гранульований/негранульований, соєва оболонка, соєвий фосфатидний концентрат) і оплатити роботу (п. 1.1 Договору).

У зв`язку зі специфікою діяльності та місцезнаходженням Замовника за адресою потужностей, на яких здійснюється виробництво, передача сировини на переробку здійснюється через оформлення товарно-транспортних накладних (п. 3.1 Договору).

Прийом сировини здійснюється Виконавцем на підставі актів приймання-передачі (п. 3.2 Договору).

Виконання договору № 01042004 від 01.04.2020 підтверджується наявними в матеріалах справи та наданими позивачем під час перевірки картками рахунку 631 за червень 2021 року, актами надання послуг з переробки та податковими накладними.

В подальшому товари, придбані у ТОВ «Транзпостач» були експортовані ТОВ «Агро Євро Партнер», що підтверджується митними деклараціями, міжнародними транспортними -накладними, рахунками-фактури, накладними, міжнародними контрактами зі специфікаціями.

Стосовно посилання відповідача на те, що ПП «Агро Євро Партнер» придбало сою за договором № 05052114 від 05.058.2021 у постачальника ТОВ «Зентені», суд погоджується з доводами позивача, що наявність або відсутність матеріальних та трудових ресурсів у постачальника ТОВ «Зентені» жодним чином не виключає факт отримання послуг з переробки у ТОВ «Транзпостач». Крім того, контролюючим органом не досліджувалось та не доведено, що сировина яка була надана Позивачем ТОВ «Транзпостач» для переробки була придбана тільки у ТОВ «Зентені».

Окрім того, відповідно до розрахунку податкового зобов`язання та штрафних фінансових санкцій (штрафів) по акту перевірки від 01.10.2021 № 3354/11-28-07-03/42544531 №2986/11-28-07-03/42544531 ПП «Агро Євро Партнер» код 42544531, до податкового повідомлення-рішення форми «В1», «В3» та «В4» податку на додану вартість, господарські взаємовідносини з ТОВ «Зентері» не були підставою виникнення податкового зобов`язання позивача (Т.3 а.с.107).

Щодо господарських взаємовідносин позивача із контрагентом ПП «ВІКТОР І К» (8) судом встановлено наступне.

15.02.2020 між ПП «Агро Євро Партнер» (покупець) та ПП «Віктор і К» (постачальник) було укладено договір поставки № 15021904, за яким постачальник передає у власність покупцеві товари в асортименті, а покупець їх приймає та оплачує (Т.2 а.с.79-81).

Пунктом 2.1 договору поставки передбачено, що передача Товару здійснюється на території Постачальника за попередньою домовленістю сторін. У зв`язку з особливостями технологічного циклу виробництва, фізичного переміщення ТМЦ при переході права власності на Товар не відбувається і факт передачі Товару підтверджується підписаними Сторонами відповідної видаткової накладної.

На виконання вимог договору поставки ПП «Віктор і К» на адресу ПП «Агро Євро Партнер» поставлено шрот соняшниковий, олію соняшникову нерафіновану невиморожену тершого сорту.

Зазначений договір поставки, видаткові та податкові накладні, підтверджують перехід права власності на товарно-матеріальні цінності між ПП «Агро Євро Партнер» та ПП «Віктор і К», а отже породжують рух активів (Т.2 а.с.82-250, Т.3 а.с.1-28).

В подальшому товари, придбані у ПП «Віктор і К» були експортовані ТОВ «АГРО ЄВРО ПАРТНЕР», що підтверджується митними деклараціями, міжнародними транспортними накладними, рахунками-фактури, накладними, міжнародними контрактами зі специфікаціями, податковими накладними.

Аналізуючи складені між позивачем та контрагентами первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

Крім того, суд зазначає, що на момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Так, оцінивши надані первинні документи, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб`єктами права.

Оглянуті судом документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Таким чином, надаючи оцінку наявним в матеріалах справи договорам, податковим, видатковим накладним, та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарської операції, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Судовим розглядом не встановлено жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином.

Викладене в акті судження податкового органу про вчинення платником податків порушень закону ґрунтується лише на висновках - припущеннях щодо безтоварності угоди.

Зауважень з боку податкового органу до первинних документів, якими підтверджується виконання вищеописаних договорів між позивачем та вищезазначеними контрагентами Акт перевірки не містить. Всі вище зазначені первинні документи, складені внаслідок фактичного здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами, оформлені належним чином та містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки про нереальність правочинів між ПП «Агро Євро Партнер» та ПП «Віктор і К», ПП «Гідросенд» та ТОВ «Транспостач» зроблені за результатами проведеного аналізу ланцюга постачання: контрагенти позивача - їх контрагенти - контрагенти контрагентів.

Однак, щодо ланцюга постачання суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості поставити товари судом не приймаються до уваги, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №818/418/17(касаційне провадження №К/9901/5097/17).

У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17).

Верховний Суд в постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18 (адміністративне провадження №К/9901/3279/19) вказав, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на кримінальні провадження стосовно його контрагентів, також не являються підставою для висновку про нереальність господарських операцій оскільки, як вказав Верховий Суд в постанові від 24.04.2018 у справі №2а/0370/205/12 Факт порушення кримінального провадження щодо посадових осіб контрагентів не може слугувати єдиним і достатнім доказом фіктивності здійснених господарських операцій за відсутності інформації, яка б свідчила про узгодженість дій між цими особами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з будь-якими протиправними діями контрагентів.

Суд приймає до уваги доводи позивача, що ним при виборі своїх контрагентів постачальників принцип належної обачності було дотримано повною мірою, так як всі контрагенти були перевірені на предмет реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та на предмет наявності чинного свідоцтва платника ПДВ, тобто за відкритими джерелами.

Суд погоджується з тим, що у платника податків відсутня можливість здійснювати перевірку своїх потенційних контрагентів за базами даних податкового органу, а тому не визнавати здійснені господарські операції на підставі такої інформації та донараховувати грошові зобов`язання з боку податкового органу є недоцільним.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між ПП «Агро Євро Партнер» та ПП «Віктор і К», ПП «Гідросенд» та ТОВ «Транспостач», спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим прийняття податкових повідомлень - рішень є протиправним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В контексті викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з Акту наданих послуг № 1/0802 від 08.02.2022 адвокатом виконані наступні роботи:

- аналіз законодавства що стосується пред`явленого позову та дослідження судової практики 3 години;

- збирання та аналіз документів, які можуть бути використані як доказ у справі 5 годин;

- підготовка та складання позовної заяви та підготовка копій документів до позовної заяви відповідно до кількості сторін та подання позову до суду 10 годин;

Загальна кількість часу, витраченого адвокатом для надання правничої допомоги Позивачу складає 18 год. Загальна вартість правничої допомоги становить 18 000 грн.

Згідно платіжного доручення № 1215 від 28.12.2021 позивач консультаційні послуги адвоката в сумі 18000 грн.

Отже, витрати позивача в розмірі 18000 грн. на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та повністю доводяться належними і допустимим доказами.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру таких витрат, керуючись принципом співмірності витрат на правничу допомогу та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи у співмірності до наданих послуг, на переконання суду, становить 5000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім того, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 8312,58 грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги приватного підприємства «Агро Євро Партнер» (, 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Героїв України, 4, к. 35) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486, 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) про визнання протиправними та скасування податкових - повідомлення рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн.

Присудити на користь приватного підприємства «Агро Євро Партнер» з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області судовий збір у сумі 8312,58 грн. та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула