Справа № 480/10113/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелети С.М.,
за участю секретаря судового засідання Високос Я.С.
представника позивача Дерев`янко О.В. , представника відповідача Пишний Р.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Суми справу за позовом Приватного підприємства Засулля-5 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Підприємством також було отримано послуги по оренді техніки та своєчасно виписано податкові накладні на час підписання відповідних актів. Отже, підприємство правомірно включило до податкового кредиту за відповідний місяць суму коштів по операції щодо отриманих послуг. Стосовно зазначення податковим органом порушення підприємством не реєстрації податкових накладних щодо отриманих коштів, позивач зазначає, що згідно оборотносальдових відомостях по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями Контрагенти; Замовлення», вбачається, що за період з 01.01.2017 по 28.09.2017 підприємство отримало кошти в розмірі поставленої продукції ТОВ «Украгроінвест», а сума 730871,28 грн., яку ПП «Засулля-5» отримало 27.09.2017 від ТОВ «Украгроінвест» є сумою переплати, а отже підлягала поверненню, а тому у підприємства не виникали податкові зобов`язання. Щодо попередньої оплати згідно договору від 14.09.2018 №2018-1409/3-3, зазначає, що ПП «Засулля-5» взагалі ніколи не укладало з ТОВ «ТД Інтерагростандарт» договору, а тому підстави для складання податкових накладних у підприємства були відсутні. Під час розгляду справи по суті на вимогу суду представником позивача надано копію договору, укладеного позивачем із ТОВ «ТД Інтерагростандарт». При цьому представник позивача зазначила, що така сума помилково надійшла до підприємства та підлягала поверненню, дійсно, підприємство мало договірні відносини із ТОВ «ТД Інтерагростандарт».
Згідно з вимогами Податкового кодексу України під час оподаткування доходу, платник податків скористався правом на застосування зменшеної ставки податку при виплаті доходів нерезиденту, враховуючи те, що таке право передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країною резиденції особи, на користь якої здійснюється виплата та якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, підстави для донарахування відсутні відповідно до Угоди про уникнення подвійного оподаткування між Урядом Республіки Кіпр та Урядом України.
Відповідач проти позовних вимог заперечував, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що під час проведеної перевірки встановлено, що підприємством не було своєчасно складено податкові накладні на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У зв`язку із зазначеним порушенням, позивачем було занижено податкове зобов`язання по операціях з отримання коштів у вигляді попередньої оплати та не декларування їх у податкових деклараціях з ПДВ всього на суму 691847 грн., в т.ч. за вересень 2017 року на суму 121812 грн. та за жовтень 2018 року на суму 570035 грн. Також проведеною перевіркою встановлено завищення податкового кредиту за травень та листопад 2018 року, оскільки під час перевірки не можливо документально підтвердити отримання послуг суборенди у травні місяці 2018 року, враховуючи те, що дата фактичного виконання польових робіт не співпадають із датами нібито фактичного отримання техніки в суборенду. Перевіркою встановлено складання податкової накладної не по першій із подій, що свідчить про її не відповідність фактичному отриманню послуг суборенди та є порушенням п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, зокрема, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Враховуючи вищевикладене, ПП «Засулля - 5» на порушення вимог пп. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 261027 грн., в т.ч. за травень 2018 року - 142381 грн. та за листопад 2018 року - 118646 грн. Зазначає, що позивачем жодним чином не спростовано доводи Головного управління ДПС у Сумській області, що документи, на підставі яких позивач задекларував податковий кредит містять інформацію, що не відповідає дійсності.
Крім того, позивачем не враховано норми підпункту 141.4.2 Податкового кодексу України, яким передбачено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків. Таким чином платник податків має право застосування зменшеної ставки податку при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країною резиденції особи, на користь якої здійснюється виплата та якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Під час перевірки встановлено, що підприємством було перераховано 2% податку, замість 15%, що в свою чергу стало підставою для донарахування 13% податку з доходів.
Провадження у даній справі розглядалося за правилами загального позовного провадження, під час підготовчого провадження сторонами надавалися заяви по суті спору, позивачем подана заява про уточнення позовних вимог. Судом строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів. Також судом задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності підприємства за період з 01.07.2017 по 30.06.2021 за результатами якої складено акт від 18.08.2021 №4131/18-28-07-03-20/34337657/112 (далі акт від 18.08.2021).
За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації протягом граничних термінів податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних за вересень 2017 року та за жовтень 2018 року, а тому податковим органом відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України нараховано штрафних санкцій у розмірі 345923,5 грн.
Суд погоджується із застосуванням штрафної санкції за факт не реєстрації податкових накладних, враховуючи наступне.
Відповідно до п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних /розрахунків коригування».
Таким чином, Податковим кодексом України визначено, що до платника податку який не зареєстрував податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом визначених граничних термінів реєстрації, застосовуються штрафні санкції, визначені ст. 120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України.
Крім того, 11.10.2018 року ПП «Засулля-5» отримано від ТОВ «ТД Інтерагростандарт» відповідно до платіжного доручення від 11.10.2018 року №160 (призначення платежу - аванс за продукцію) кошти у вигляді попередньої оплати згідно договору від 14.09.2018 №2018- 1409/3-3 на суму 3420210,16 грн. в т.ч. ПДВ 570035 грн.
Посилання представника позивача на те, що згідно оборотно-сальдових відомостях по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями контрагенти; замовлення», вбачається, що за період з 01.01.2017 по 28.09.2017 підприємство отримало кошти в розмірі поставленої продукції ТОВ «Украгроінвест», а сума 730871,28 грн., яку ПП «Засулля-5» отримало 27.09.2017 від ТОВ «Украгроінвест» є сумою переплати, а отже підлягала поверненню, а отже, у підприємства не виникали податкові зобов`язання, суд зазначає наступне.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та ТОВ «Украгроінвест» були договірні відносини та тривалий час позивач реалізовував товар покупцю ТОВ «Украгроінвест» сою, а тому на суму отриманих коштів, що надходять на рахунок позивача, повинні бути складені податкові накладні.
Крім того, в даному випадку, позивач не отримав кошти за поставлений товар, а отримав кошти, як попередня оплата, про що і зазначено у призначенні платежу «аванс за продукцію». Крім того, п. 5.3 договору поставки від 01.10.2016 №28/с/16 передбачено право попередньої оплати за товар.
Суд зазначає, що діючим законодавством встановлено порядок та процедуру коригування сум, які в подальшому повертаються, як переплата, зокрема шляхом подання відповідного розрахунку коригування.
Крім того, матеріалами справи спростовуються твердження представника позивача про відсутність договірних відносин з іншим покупцем, а саме ТОВ «ТД Інтерагростандарт».
Так, по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями Контрагенти; Замовлення» за 2018р., вбачається, що позивач мав правовідносини із зазначеним підприємством ТОВ «ТД Інтерагростандарт» на підставі договору №2018-1409/3-3 від 14.09.2018 та на адресу ТОВ «ТД Інтерагростандарт» позивач постачав сою, отримував кошти за поставлений товар. На вимогу суду під час судового розгляду представником позивача надано відповідний договір, укладений із ТОВ «ТД Інтерагростандарт».
Відповідно до виписки по рахунку 361 сума коштів, яку отримав позивач і від ТОВ «Украгроінвест» та від ТОВ «ТД Інтерагростандарт» з якими у позивача існували господарські правовідносини щодо постачання сільськогосподарської продукції в призначенні платежу зазначено як попередня оплата (аванс).
Таким чином на суму отриманих коштів, що надходять на рахунок позивача як попередня оплата (аванс), повинні бути складені податкові накладні, і в разі повернення коштів, дані обставини та суми повинні бути відображені в розрахунку коригуванні.
Враховуючи зазначене, матеріалами справи підтверджується факт відсутності реєстрації протягом граничних термінів податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних за вересень 2017 року та за жовтень 2018 року, а тому податковим органом правомірно застосовані штрафні (фінансові) санкції відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України.
Суд не погоджується із таким донарахуванням, враховуючи наступне. Відповідно до норм Податкового кодексу України, платник при отриманні коштів (у тому числі помилково) від іншої особи, з якою у такого платника наявні договірні відносини на предмет постачання товарів/послуг, зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з ПДВ та скласти і зареєструвати в ЄРПН податкову накладну за такою операцією. А потім на дату повернення помилково отриманих коштів контрагенту цей платник податку має скласти розрахунок коригування до податкової накладної. Після реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН платник ПДВ матиме право зменшити нараховані раніше податкові зобов`язання. Тобто у цьому випадку застосовуються звичайні «коригувальні» правила з п. 192.1 ст. 192 ПКУ.
Разом із тим, при встановленні факту заниження підприємством податкового зобов`язання, відповідач не врахував, що сума коштів, які надійшли на рахунок підприємства в повній сумі були повернуті на рахунок ТОВ «Украгроінвест» та ТОВ «ТД Інтерагростандарт», а тому в результаті така операція не впливає на результати податкового обліку позивача та контрагентів, не призводять до негативних наслідків для бюджету чи будь-яких третіх осіб, оскільки становить 0 грн. Сума податкового кредиту із урахуванням суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період, свідчить про те, що не відбувається вплив на податковий облік платника податку чи його контрагентів.
Так, податковим органом було встановлено завищення ПП «Засулля-5» податкового кредиту за травень 2018 р. на суму 142380,67 грн. та листопад 2018 року на суму 118646 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ПП «Засулля - 5» уклало із ТОВ «Інтерагростандарт» договір з придбання послуг суборенди техніки з екіпажем від 05.04.2018 №0504-2108/5. На виконання даного договору були складені акт приймання-передачі від 09.05.2018 та акт повернення с/г техніки від 13.05.2018 та було складено податкову накладну від 13.05.2018 №1.
Як зазначав представник відповідач, під час перевірки податковим органом встановлено, що не можливо документально підтвердити отримання послуг суборенди позивачем у травні місяці 2018 року, оскільки дати фактичного виконання польових робіт (з 24 по 29 квітня 2018 року) не співпадають із датами нібито фактичного отримання техніки в суборенду (09.05.2018). Крім того, п. 3.1 Договору суборенди с/г техніки з екіпажем від 05.04.2018 визначено, що орендна плата є договірною і зазначається у Акті (додаток №3). У даному договорі не зазначено конкретної ціни послуги, умови та залежність розміру сплати за отриману послугу.
На підставі первинних документів (договір, акт про надані послуги суборенди с/г техніки з екіпажем) не можливо дослідити та встановити визначення вартості наданих послуг, оскільки в жодному документі не передбачено порядок формування розрахунків за послугу, від чого вона залежить та як розраховується. Загальна вартість наданої послуги зазначена лише в акті про надані послуги суборенди с/г техніки з екіпажем та ніяким чином не розшифровано її формування. Крім того, ТОВ «Інтерагростандарт» у квітні - травні 2018 року згідно даних ЄРПН не здійснював придбання послуг оренди с/г техніки з екіпажем, що свідчить про неможливість надання ним техніки в суборенду ПП «Засулля - 5». Позивачем було надано під час перевірки довідки про виконання даною с/г технікою видів робіт (внесення азоту та аміаку) згідно, яких роботи виконувалися даною технікою іншим підприємством ТОВ «Фактор Урожаю» у період з 24 по 29 квітня 2018 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що податкова накладна по даним операціям складена 13.05.2018, яка відповідає даті акту про надані послуги суборенди с/г техніки з екіпажем. Згідно висновків акту перевірки, податковим органом не ставиться під сумнів фактичне виконання договірних відносин із ТОВ «Інтерагростандарт» згідно укладеного договору, а лише ставиться під сумнів дата наданих послуг, у травня 2018, оскільки зазначається про надання послуг в квітні 2018р.
Посилання представника відповідача на те, що саме довідкою підтверджується виконання робіт, але і інший період, суд зазначає, що в даному випадку, не є спірним та не досліджувалося податковим органом взаємовідносини ПП «Засулля - 5» та ТОВ «Фактор Урожаю», а також взаємовідносини таких підприємств у квітні 2018 року, таким чином зазначена довідка не може беззаперечно спростувати дані, що зазначені в акті виконаних послуг. Надані представником позивача виписки з бази даних податкового органу свідчать лише про наявності у інших юридичних осіб сільськогосподарської техніки із аналогічною назвою, але не можуть бути визнані беззаперечним доказом на спростування обставин, що відображені в акті від 13.05.2018.
Разом із тим, матеріалами справи підтверджується, що ПП «Засулля - 5» уклало із ТОВ «Інтерагростандарт» договір з придбання послуг суборенди техніки з екіпажем від від 11.10.2018 №1110-2018/2. На виконання даного договору були складені акт приймання-передачі від 20.10.2018 та акт повернення с/г техніки від 03.11.2018. Разом із тим, податкову накладну складено 14.11.2018 №4, що не відповідає даті акту про надані послуги суборенди с/г техніки з екіпажем.
Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено складання податкової накладної не по першій із подій, що свідчить про не відповідність фактичному отриманню послуг суборенди та є порушенням п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, враховуючи те, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
В даному випадку, спірним є питання своєчасності перерахування ПП «Засулля-5» відповідної суми податку, оскільки ПП «Засулля-5» 12.10.2017 перерахував, але допустив невірне оформлення платіжного документу/платіжних реквізитів та помилково зазначив регіон УКС в Чернігівській області, замість УКС в Сумській області.
Так, матеріалами справи підтверджується та не заперечується представником відповідача, що ПП «Засулля-5» було перераховано податок 12.10.2017, про що свідчить виписка по рахунку підприємства (платіжне доручення № 1550 від 12.10.2017).
Таким чином суд не погоджується із твердженнями податкового органу про порушення строків сплати податку, враховуючи те, що помилкове перерахування податку на невірний бюджетний рахунок не може кваліфікуватися як його несплата або несвоєчасна сплата.
Нормами Бюджетного кодексу України, а саме, частиною першою статті 43 та частиною п`ятою статті 45, передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем помилково здійснено перерахування суми податку на інший рахунок, а саме до УКС в Чернігівській, а не Сумській області, що не є спірним та визнається позивачем. Разом із тим, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений законом, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій.
Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у межах законодавчо встановленого строку для такої сплати платник не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету, а помилкове визначення іншого органу казначейської служби у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про невчення дій щодо сплати в установлений строк необхідної суми грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25 березня 2019 року (справа №823/567/17), від 11 квітня 2019 року (справа №822/3323/17), від 16 грудня 2020 року (справа №806/1146/16) та Верховним Судом України у постановах від 16 червня 2015 року (справа №21-377а15) та від 2 грудня 2015 року (справа №826/6059/13-а).
Проведеною перевіркою встановлено, що ПП «Засулля-5» (боржник) в особі представника Тарасенка Валерія Вікторовича, який діє на підставі довіреності від 15.09.2006 та UKRFARM FUNDING LTD, компанією, яка створена у відповідності з законодавством Кіпру, в особі директора Kleanthis Roussakis (кредитор) укладено Договір про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007.
Відповідно до умов цього кредитного договору, Кредитор може, але не зобов`язаний, надати Боржнику, та Боржник згоден отримати від Кредитора, належним чином використовувати та виплачувати поновлюваний кредит на загальну суму до 10000000,00 дол. США на всіх умовах даного договору. Боржник може в будь-який момент звернутися за одержанням траншу відповідно до цього Кредитного договору шляхом надіслання письмової заяви на транш Кредитору, в якій повинен бути зазначений бажаний розмір траншу (в межах максимальної суми кредиту).
Підпунктом 2.3 пункту 2 Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007 визначено: «Кредит використовується для поповнення оборотних коштів та виробничих активів Боржника в необхідних межах та в інших загальних корпоративних цілях, за умови, що будь-яка частка кредиту, яка фінансується отриманими Кредитором у Standart Bank Plc. кредитними коштами, повинна використовуватися тільки у цілях визначених у поновлювальних кредитних угодах між Кредитором та Standart Bank Plc. на фінансування виробничих витрат та зберігання врожаю».
Крім цього, відповідно до пункту 5.1. Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007 всі платежі, що здійснює Боржник за цим Кредитним договором, повинні сплачуватися Кредитору у відповідну дату на рахунок Кредитора Standart Bank Plc. Рахунок позичальника є валютний рахунок позичальника у дол. США у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Таким чином, рахунок на який ПП «Засулля-5» буде здійснювати платежі відкритий UKRFARM FUNDING LTD саме у Standart Bank Plc., що підтверджує отримання UKRFARM FUNDING LTD кредитних коштів у Standart Bank Plc., які в подальшому були надані в кредит ПП «Засулля -5» згідно Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007.
Також, відповідно підпункту 15.1 пункту 15 «Повідомлення про забезпечення» Кредитного договору, Кредитор повідомляє Боржника про заставу Кредитором прав за цим договором до Standart Bank Plc. як наслідок підпорядкування поновлювальних кредитних договорів між Кредитором та Standart Bank Plc. (як забезпечення за цим Договором) та боржник визнає та підтверджує, що він приймає усі повідомлення даного призначення, отримані від Кредитора.
Крім цього, відповідно до пункту 16.1. Кредитного договору цей кредитний договір, а також права і зобов`язання сторін за ним, регулюються та тлумачаться саме згідно законодавства Англії, тобто країни, в якій зареєстрований Standart Bank Plc.
Згідно даних бухгалтерського обліку ПП «ЗАСУЛЛЯ-5» станом на 01.07.2017 на рахунку 506 «Інші довгострокові позики в іноземній валюті/Кредити» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 28604497,42 грн. (перевіркою встановлено, що в іноземній валюті кредиторська заборгованість не відображена), що в еквіваленті складає 1096000,00 дол. США (станом на 31.07.2017 - 26,098994 грн.).
У перевіряємому періоді, ПП «Засулля-5» згідно виписки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було перераховано 28.09.2017 нерезиденту UKRFARM FUNDING LTD основну суму кредиту 1096000,00 дол. США / 29014221,68 грн. за кредитною лінією б/н від 31.05.2007.
Як зазначає представник відповідача, під час проведення перевірки ПП «Засулля-5» розрахунки нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.07.2017 по 30.09.2017 перевіряючим надано не було (нарахування відсотків відображено проводками: Д-т 952 «Інші фінансові витрати» К-т 6842 «Розрахунки за нарахованими відсотками»).
Згідно підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
Відповідно до підпункту 141.4.2 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 1-Е - цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час гай виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно платників податків на доходи від 08.11.2012, яка ратифікована - 04.07.2013, дата набрання чинності для України - 07.08.2013.
Статтею 11 вищезазначеної Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.
Поряд з цим, відповідно до пункту 103.2 статті 103 Податкового кодексу України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Відповідно до пункту 103.3 статті 103 Податкового кодексу України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, платник податків має право застосування зменшеної ставки податку при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країною резиденції особи, на користь якої здійснюється виплата та якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, що підтверджується відповідною довідкою.
За результатами перевірки встановлено, що умовами Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007 (підпункт 2.3 пункт 2 Кредит, підпункт 15.1 пункт 15 договору) визначено, що Кредит фінансується отриманими Кредитором у Standart Bank Plc. кредитними коштами на підставі поновлювальних кредитних угод між Кредитором та Standart Bank Plc. Кредитор повідомляє Боржника про заставу Кредитором прав за цим договором до Standart Bank Plc. як наслідок підпорядкування поновлювальних кредитних договорів між Кредитором та Standart Bank Plc.(як забезпечення за цим Договором) та боржник визнає та підтверджує, що він приймає усі повідомлення даного призначення, отримані від Кредитора.
Отже, згідно умов Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007 UKRFARM FUNDING LTD пов`язаний договірними зобов`язаннями з Кредитором Standart Bank Plc., тому UKRFARM FUNDING LTD не може визначати подальшу економічну долю доходу, виступає як проміжна ланка, посередник та не може вважатися бенефіціарним отримувачем (власником) доходу від сплати зобов`язань за Договором про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007.
Яке зазначив представник відповідача, ПП «Засулля-5» в ході перевірки не надало угоди/або інші документи щодо джерела походження коштів, використаних UKRFARM FUNDING LTD для кредитування ПП «Засулля-5».
Вищезазначені показники звітності підтверджують, що UKRFARM FUNDING LTD проводить фінансову діяльність, використовуючи позики материнської компанії, пов`язаних осіб, відповідно, пов`язана договірними/юридичними зобов`язаннями з кредиторами та не може визначати подальшу економічну долю отриманого доходу, а отже UKRFARM FUNDING LTD фактично є посередником згідно договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007.
Таким чином, позивачем на порушення пункту 103.2 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України неправомірно застосувало зменшену ставку податку в розмірі 2% від суми доходу, в результаті чого не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходу нерезидента в розмірі 13% від суми доходу (процентів), що складає 140220,63 грн.
Слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується, що ПП «Засулля-5» було відомо, що нерезидент UKRFARM FUNDING LTD не є бенефіціарним отримувачем доходу за даною кредитною угодою, оскільки у п. 2.3 Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007, передбачено, що UKRFARM FUNDING LTD для фінансування Кредиту отримує кредитні кошти у Standart Bank Plc. на підставі кредитних угод між UKRFARM FUNDING LTD та Standart Bank Plc.
Таким чином UKRFARM FUNDING LTD виступає як проміжна ланка, посередник за операціями з кредитування за зазначеною угодою. UKRFARM FUNDING LTD не може бути бенефіціарним власником отриманих доходів за даною кредитною угодою, оскільки джерело фінансування Кредиту не є власністю UKRFARM FUNDING LTD , а є власністю Standart Bank Plc. UKRFARM FUNDING LTD пов`язаний договірними зобов`язаннями з Кредитором Standart Bank Plc., тому UKRFARM FUNDING LTD не може визначати подальшу економічну долю отриманих доходів за даною кредитною угодою.
Слід зазначити, що Договорі про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007 підпункт 2.3 пункт 2 Кредит передбачено, що кредит фінансується отриманими Кредитором у Standart Bank Plc. кредитними коштами на підставі поновлювальних кредитних угод між Кредитором та Standart Bank Plc.. Згідно підпункту 15.1 пункті 5 «Повідомлення про забезпечення» Кредитного договору, Кредитор повідомляє Боржника про заставу Кредитором прав за цим договором до Standart Bank Plc. як наслідок підпорядкування поновлювальних кредитних договорів між Кредитором та Standart Bank Plc. (як забезпечення за цим Договором) та боржник визнає та підтверджує, що він приймає усі повідомлення даного призначення, отримані від Кредитора.
Проведеною перевіркою встановлено, що умовами Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007 (підпункт 2.3 пункт 2 Кредит, підпункт 15.1 пункт 15 договору) визначено, що Кредит фінансується отриманими Кредитором у Standart Bank Plc. кредитними коштами на підставі поновлювальних кредитних угод між Кредитором та Standart Bank Plc. Кредитор повідомляє Боржника про заставу Кредитором прав за цим договором до Standart Bank Plc. як наслідок підпорядкування поновлювальних кредитних договорів між Кредитором та Standart Bank Plc. (як забезпечення за цим Договором) та боржник визнає та підтверджує, що він приймає усі повідомлення даного призначення, отримані від Кредитора. Договором визначено, що цей кредитний договір, а також права і зобов`язання сторін за ним, регулюються та тлумачаться відповідно до законодавства Англії.
Отже, з умов Договору про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 1.05.2007 вбачається, що UKRFARM FUNDING LTD для кредитування ПП Засулля-5» використовує не капітал компанії, а кредитні кошти Standart Bank Plc. на підставі укладених поновлювальних кредитних угод з Standart Bank Plc., тому UKRFARM FUNDING LTD пов`язаний договірними зобов`язаннями з Кредитором Standart Bank Plc. (Великобританія), та не може визначати подальшу економічну долю доходу, виступає як проміжна ланка, не може вважатися бенефіціарним отримувачем (власником) доходу від сплати зобов`язань за Договором про сезонну поновлювальну кредитну лінію № б/н від 31.05.2007.
Як зазначав в судовому засіданні представник позивача, в ході перевірки позивачу направлявся письмовий запит про надання фінансової звітності UKRFARM FUNDING LTD, угод чи інших документів щодо джерела походження коштів, використаних для кредитування ПП «Засулля-5» та інших документів щодо підтвердження бенефіціарного отримувача доходу, разом із тим на документи надані не були
Також суд вважає за необхідне врахувати позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.01.2021 по справі №804/4659/15, відповідно до якої судом зазначено, що у випадку залучення до кредитування інших фінансових установ, особа нерезидент не може вважатися беніфіціарним отримувачем доходу від сплати зобов`язань за кредитним договором. При цьому, «фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися в вузькому, технічному сенсі. Для визначення особи фактичним отримувачем доходу така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і повинна визначати подальшу економічну долю доходу та не бути пов`язаною договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.
Щодо питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Щодо відшкодуванню позивачу суми витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України). Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи, встановлюється на підставі доказів, поданих протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. Даною нормою передбачено право подання таких доказів, а не право сторони їх створити протягом 5 робочих днів, зокрема укладати додаткові угоди до основного договору, яким не передбачено розмір та порядок сплати гонорару, така додаткова угода не була укладена сторонами до винесення судового рішення по справі.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
На підтвердження понесених позивачем витрат представником надано договір від 22.09.2021№75 про надання правничої допомоги, додаток № 1 до договору, акти виконаних послуг від 28.09.2021 (додаток 2 до договору), розрахунок витрат на правничу допомогу, відповідно до яких сума 7000грн. складається із 1000 грн. зустрічі та усної консультації , 2000 грн. ознайомлення з матеріалами справи та збір доказів, 2000 грн. складання позовної заяви, 2000 грн. участь у судових засіданнях
Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, просить відмовити в задоволенні щодо стягнення 7000грн.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З аналізу статті 134 КАС України, впливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Виходячи з викладеного, суд не приймає до уваги час, витрачений адвокатом щодо часу зустрічі та усної консультації, 2 години 1000грн., оскільки не зрозуміло, яка саме правнича допомога була надана позивачу. Крім того, зазначено про ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів, 10 год.2000грн., разом із тим, всі документи, що були долучені до позовної заяви завірені особистим підписом директора підприємства, а не представником, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення представника позивача з матеріалами справи 10 годин.
Дослідивши опис наданих послуг до договору та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, враховує предмет спору, а також те, що представник позивача брала участь у судових засіданнях, виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, а також те, що позовні вимоги задоволені частково, суд приходить висновку, що виходячи з вищевикладеного, розумним, справедливим та співмірним предмету позову призначити позивачу 4000 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «Засулля-5» до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2022

Суддя С.М. Гелета