Справа № 337/1966/22
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Пузача Максима Володимировича, місце знаходження: м.Дніпро, Троїцька площа, б.2-а, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місце знаходження: м.Київ, вул.Федора Ернста, б.3, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

07.07.2022р. позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 27.06.2022р. відповідачем винесена постанова БАБ №520385 про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00грн. Постанова мотивована тим, що він 27.06.2022р. о 23.10год. в Дніпропетровській обл.., Криничанський р-н, ОД М30, 916км, водій ОСОБА_1 керував ТЗ «SUZUKI», тип 2, р.н. НОМЕР_1 , без посвідчення водія категорії «А», чим порушив п.2.1а ПДР. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки він не вчиняв даного правопорушення, транспортним засобом не керував, коли поліцейській підійшли до нього, мотоцикл стояв, докази порушення ним вимог ПДР відсутні, поліцейським не досліджувались і до постанови не долучені. Сама по собі постанова доказом вчинення правопорушення бути не може. За таких обставин факт вчинення ним правопорушення поза розумним сумнівом є недоведеним, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Крім того, поліцейський під час розгляду справи не представився, не роз`яснив йому процесуальних прав, розглянув справу формально.

Просить скасувати постанову поліцейського БАБ №520385 від 27.06.2022р. та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 08.07.2022р. за вказаним позовом відкрито провадження і призначено відкрите судове засідання за участю сторін.

Ухвалою суду від 21.07.2022р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Департамент патрульної поліції НПУ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково суду пояснив, що вказаний автомобіль дійсно належить йому, його він придбав в Дніпропетровській області, та в зазначений день разом зі своїм товаришем та дівчиною переганяли його до м.Запоріжжя. За кермом мотоцикла був його товариш, оскільки на той час він ще не отримав посвідчення водія з категорією «А». Він разом з дівчиною рухався на автомобілі, на який було видано спеціальний пропуск з дозволом переміщатися під час комендантської години. Крім того, він особисто мав дозвіл на переміщення як військовослужбовець ССО. Оскільки на мотоцикл дозволу не було, перед блокпостом його товариш пересів до автомобіля та вони з дівчиною проїхали його. Він же узяв мотоцикл, не включаючи двигуна, пішки пішов через блокпост. При цьому, жодних підстав для перевірки у нього посвідчення водія та документів на мотоцикл у поліцейських не було. Він мотоциклом не керував, правил дорожнього руху не порушував. Поліцейські його не зупиняли. Але незважаючи не це, поліцейський став вимагати ці документи і за їх відсутність виніс оскаржувану постанову. Доказів порушення ним ПДР, які б були підставою для винесення постанови, зокрема факту керування мотоциклом, порушення під час цього ПДР, які б були підставою для зупинки та перевірки передбачених п.2.1 ПДР документів, а також відсутності у нього посвідчення водія відповідної категорії, поліцейські не надали, в постанові не зазначили і такі відсутні. Також взагалі не відбулось ніякого розгляду справи, поліцейський склав постанову, після чого запропонував йому підписати її, в т.ч. поставити свій підпис в графі про ознайомлення з процесуальними правами. Але цих прав поліцейський йому не роз`яснював, у зв`язку з чим він ними не скористався. Вважає такі дії поліцейського протиправними.

Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, також подав письмовій пояснення, в яких проти задоволення позову заперечив та зазначив, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для її скасування немає. Зокрема, постанова винесена з дотриманням п.5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р. Закон дозволяє у певних випадках не складати протокол про адміністративне правопорушення, а проводити розгляд справи в скороченому провадженні із фіксацією правопорушення і накладанням адміністративного стягнення на місці його вчинення, що в даному випадку і мало місце. Отже, виявивши ТЗ, в діях водія якого містились ознаки порушення вимог чинного законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення ПДР, за яке передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.126 КУпАП, враховуючи, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» було прийнято рішення про зупинку ТЗ, розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо водія, яким виявився позивач. Поліцейський розглянув справу з дотриманням вимог чинного законодавства, роз`яснено його процесуальні права, ознайомлено з матеріалами справи (відеозаписом з реєстратора службового автомобіля). Переконливих доводів своєї невинуватості позивач на місці події не надав. Його доводи щодо протиправності дій поліцейського є спробою уникнути відповідальності за скоєне. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення і є особами, які не зацікавлені в результаті розгляду справи. Відеозапис, який було покладено в основу прийнятого рішення про накладання адміністративного стягнення на позивача, відповідно до ст.251 КУпАП є належним та допустимим доказом, який оцінений поліцейським за внутрішнім переконанням. Відеозапис додано до пояснень. Крім того, позивач не додав до позовної заяви свого водійського посвідчення і не підтвердив наявності у нього права керування мотоциклами, категорія «А». Просить в позові відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАСУ суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Суд встановив, що постановою поліцейського 1 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Пузача М.В. серії БАБ №520385 від 27.06.2022р. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00грн. за те, що він 27.06.2022р. о 23.10год. в Дніпропетровській обл.., Криничанський р-н, ОД М30, 916км, керував ТЗ без категорії «А», чим порушив п.2.1а.

Копія вказаної постанови була отримана позивачем у день її винесення.

Згідно з ч.1 ст.5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАСУ позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач ОСОБА_1 не погодився із постановою поліцейського про накладання на нього адміністративного стягнення та 07.07.2022р., тобто з дотриманням встановленого ч.2 ст.286 КАСУ строку, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також у визначених законом випадках здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пп.1,3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

П.2 ч.1 ст.32 цього ж Закону визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п.1.10 ПДР).

Відповідно до п.2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності sз законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст..72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача інспектора патрульної поліції Пузача М.В. від 27.06.2022р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Так, за змістом вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що керував транспортним засобом без категорії «А», чим порушив п.2.1а ПДР.

При цьому, в постанові в порушення вимог ст.283 КУпАП не конкретизовано яким саме транспортним засобом керувала особа із зазначенням його марки, моделі, номерного знаку і виклад «керував ….без категорії «А» не відповідає формулюванню диспозиції ч.2 ст.126 КУпАП та правилам п.2.1а ПДР, відповідно до яких адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім того, виходячи із диспозиції ч.2 ст.126 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративною відповідальності за цією статтею є встановлення факту керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

В даному випадку суд вважає, що відповідач в порушення вимог ст..77 КАСУ не надав суду належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, ст..72 КАСУ, на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 керував мотоциклом і не мав при цьому права керування ним. Право керування ТЗ посвідчується посвідченням водія (мотоцикли - категорія «А»).

Незважаючи на те, що факт відсутності на час подій права керування мотоциклом позивач ОСОБА_1 не заперечує, відповідач відповідних доказів цьому суду не надав, відомості про такі докази в постанові не зазначив, хоча в силу вимог діючого законодавства це є його прямим обов`язком.

Доводи представника третьої особи ДПП НПУ про те, що позивач не додав до позовної заяви посвідчення водія категорії «А» суд вважає безпідставними, оскільки це не є процесуальним обов`язком позивача.

Також суду не надані жодні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 керував мотоциклом, був зупинений поліцейським з дотриманням вимог ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та вимога про пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії ґрунтувалась на положенням ст.32 вказаного Закону.

Так, керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019р. у справі №404/4467/16-а).

Крім того, аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що підтверджують право керування ТЗ, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм вказаних документів є неправомірними.

Відтворивши наданий представником третьої особи ДПП НПУ відеозапис подій, суд встановив, що останній фактично фіксує лише процес розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. Однак доказів керування позивачем ОСОБА_1 мотоциклом (здійснення його переміщення в просторі шляхом увімкнення двигуна), його зупинки поліцейським з підстав, визначених ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», та законності здійснення контролю за наявністю у позивача права керуванням вказаним транспортним засобом, досліджене відео не містить.

При цьому, в оскаржуваній постанові в порушення ст.283 КУпАП поліцейським не зазначено технічний засіб, яким здійснено зазначений відеозапис та відомості про долучення такого відеозапису до постанови взагалі відсутні.

У зв`язку з цим суд вважає вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у цій справі.

Отже, заперечення позивача проти факту керування мотоциклом з посиланням на інших осіб, які здійснювали це, правомірності перевірки наявності у нього посвідчення водія відповідної категорії, виказані ним як під час судового розгляду, так і на місці події, жодними належними та допустимими доказами не спростовані.

Суд відхиляє посилання представника третьої особи на те, що доказом вчинення правопорушення є показання поліцейських, які безпосередньо були присутні на місці події. Такі доводи є безпідставними, оскільки поліцейський не є свідком правопорушення, а є особою, яка уповноважена від імені органів Національної поліції розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП з дотриманням вимог ст.245,251,252, 280 КУпАП.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, що повинно трактуватись на користь позивача.

Суд вважає, що поліцейський Пузач М.В. при накладанні адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення є протиправним і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, посадова особа якого була відповідачем у даній справі, на користь позивача понесені ними витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20грн.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7,9,126,222,245,250-252,268,280,283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову поліцейського 1 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Пузача Максима Володимировича серії БАБ №520385 від 27.06.2022р. про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ЄРДПОУ 40108646, місце знаходження: м.Київ, вул.Федора Ернста, б.3, понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.А.Мурашова

04.08.2022