Справа № 240/7787/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/7787/21

категорія 108060200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці, сім`ї, та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради про відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям за період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року у розмірі 25957 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім грн.), 26 коп., оформлене повідомленням №1269/104 від 21.04.2021;

- зобов`язати Управління праці, сім`ї, та соціального захисту населення Бердичівської міської ради відновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 нарахування та виплату субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого тазу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з жовтня 2018 року позивач отримував субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Однак на адресу позивача надійшло повідомлення №1269/104 від 21.04.2021, згідно з яким позивач повинен повернути надміру перераховану (виплачену) житлову субсидію за період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року в сумі 25957,26 грн внаслідок неподання під час вирішення питання про призначення субсидії інформації про наявність транспортного засобу (причепу) 2016 року виготовлення.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Віповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. Вказавши, що оскаржуване рішення є правомірним та прийнятим з чітким дотриманням вимог чинного законодавства.

Дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

9 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Управління праці, сім`ї, та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. До заяви позивач додав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Відповідно до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №848 від 21 жовтня 1995 року і було 17 грудня 2018 призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг.

Управлінням праці, сім`ї, та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради було винесено рішення, оформлене повідомленням №1269/104 від 21.04.2021 про відшкодування ОСОБА_1 коштів по переплаченим житловим субсидіям за період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року у розмірі 25957 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім грн.), 26 коп.

Водночас зазначене рішення відповідач прийняв у зв`язку з неподання позивачем під час вирішення питання про призначення субсидії інформації про наявність у власності транспортного засобу (причіпу) 2016 року виготовлення.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, а тому звернулася до адміністративного суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України від 5 жовтня 200 року № 2017-ІІІ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-ІІІ).

Відповідно до ст. 5 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено конституцією України та законами України.

Стаття 9 Закону № 2017-ІІІ передбачає, що державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива регулюються Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 848).

Відповідно до пункту 2 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 3 Положення № 848 встановлено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

У територіальних громадах (в тому числі об`єднаних), у виконавчих органах яких відсутні структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, прийняття заяв громадян з необхідними документами для призначення житлових субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг чи їх фронт-офіси здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.

Приписами статті 13 Положення № 848 визначено, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

1) заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

2) декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

3) довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

4) договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Судом встановлено, що 09.10.2018 позивач звернувся до управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради із заявою при призначення житлової субсидії , додавши до заяви декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії встановленої форми.

Згідно з пунктом 4 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог пункту 6 Положення № 848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:

1) загальна площа житлового приміщення перевищує 120 квадратних метрів для квартири і 200 квадратних метрів для індивідуального будинку (крім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, а також сімей, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування);

2) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда).

При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля.

Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу.

Крім того, пунктом 13 Положення № 848 передбачено, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

Аналіз наведених правових норм дає змогу зробити такі висновки:

по-перше, при заповненні декларації про доходи і витрати з метою призначення субсидії особи, які звертаються за призначенням субсидії, зобов`язані зазначати інформацію про транспортний засіб, який перебуває у власності сім`ї, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років;

по-друге, житлова субсидія не призначається в тому разі, якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років. Це правило не поширюється лише на мопеди та транспортні засоби, одержані такими особами безоплатно або ж придбані на пільгових умовах органи соціального захисту населення, в тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля;

по-третє, саме громадянин, який звертається за призначенням житлової субсидії, несе відповідальність за подані в декларації відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

Як видно з матеріалів справи, підставою для направлення позивачу повідомлення про повернення коштів стало виявлення відповідачем недостовірності інформації, що була надана позивачкою при вирішенні питання про призначення (поновлення) субсидії, а саме те, що в декларації про майно і доходи осіб, які звернулися за призначенням субсидії не зазначена інформація про зареєстрований транспортний засіб (причіп), який перебуває у власності і з дати випуску якого минуло менше п`яти років.

При цьому судом встановлено, що прийняттю відповідного рішення передувало проведення відповідачем перевірки правильності та повноти інформації, поданої позивачкою для призначення субсидії. Така перевірка була здійснена у зв`язку з розрахунком житлової субсидії на наступний сезон.

Відповідно до пункту 16 Положення № 848 після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні.

Для цього управління соціального захисту населення без звернення громадян збирає необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 14 цього Положення, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктом 14 цього Положення.

У відповідності до вимог пункту 22 Положення № 848 за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію.

Надання житлової субсидії у зазначеному випадку припиняється з місяця, наступного за місяцем, в якому його виявлено.

Тобто факт виявлення комісією зазначення громадянином у декларації про майно і доходи осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії, недостовірних даних, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію, є законодавчо визначеною підставою для припинення надання раніше призначеної субсидії.

В цьому контексті суд враховує, що наявність у власності особи, яка звертається за призначенням субсидії, або члена її сім`ї зареєстрованого транспортного засобу, з дати випуску якого минуло менше п`яти років, безпосередньо впливає на право цієї особи на отримання житлової субсидії, адже в такому разі субсидія не призначається, про що було зазначено вище.

В розумінні вимог чинного законодавства, зокрема згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, причіп є транспортним засобом, призначеним для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Судом встановлено, а сторонам визнається, що на дату звернення позивача з заявою про призначення житлової субсидії та заповненням у зв`язку з цим декларації про доходи і витрати осіб за формою, встановленою Мінсоцполітики, у власності члена сім`ї позивачки (чоловіка) був зареєстрований транспортний засіб (причіп), з дати випуску якого минуло менше п`яти років. Відтак цей інформація про цей транспортний засіб підлягала внесенню до декларації, оскільки безпосередньо впливала на можливість призначення житлової субсидії.

Втім, як видно з тексту декларації позивача, зазначена інформація не відображена. В той же час, це свідчить про зазначення недостовірних даних, що безпосередньо вплинуло на призначення житлової субсидії.

Розділ IV декларації має назву "Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають перебувають у власності або володінні особи, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства, незалежно від реєстрації їх місця проживання (фактичного місця проживання), і з дати випуску яких минуло менше п`яти років (крім мопеда)" та містить необхідні поля, що дозволяють зазначити, в тому числі вручну, як правильну назву транспортного засобу, так і інші відомості про нього (державний номерний знак, рік випуску тощо).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується факт зазначення позивачем у декларації недостовірних даних, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію і є законодавчо визначеною підставою для припинення субсидії.

Судом не встановлено протиправності рішень та дій відповідача, а тому заявлений позов не може бути задоволений.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також суд враховує, що за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Тому питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Аналогічної позиції дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 09.06.2021 у справі № 120/3028/20-а.

Враховуючи положення статті 139 КАС України підстав для відшкодування позивачці витрат зі сплати судового збору немає.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (вул. Європейська, 83, Бердичів, Житомирська область,13306, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева