Справа № 320/8360/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року справа №320/8360/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, в якому просив суд визнати протиправними дії Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області та зобов`язати Крушинську сільську раду Васильківського району Київської області прийняти рішення, яким передати ОСОБА_1 у власність аналогічну земельну ділянку орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах с. Залізне Васильківського району Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано привести позовну вимогу у відповідність до пункту 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

07.10.2022 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить:

скасувати рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області 44-ї сесії сьомого скликання від 30.07.2020 № 1067-4-7 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;

зобов`язати Крушинську сільську раду Васильківського району Київської області винести рішення щодо надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність площею 0,10 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах села Залізне Васильківського району Київської області.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказана у оскаржуваному рішенні підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки не відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №320/8360/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувані у сторін докази у справі.

22.10.2020 від позивача надійшли копії витребуваних судом доказів, а саме: копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 122); копії сторінок паспорта громадянина України (а.с. 122-126).

27.11.2020 від відповідача надійшли копії витребуваних судом документів, а саме:

копія рішення 44-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 1067-44-7 від 30.07.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (а.с. 135);

довідка про відсутність земель запасу в с. Залізне Крушинської сільської ради, вих. № 613-02-12 від 05.11.2020 (а.с. 136);

копія протоколу пленарного засідання 44-ї сесії Крушинської сільської ради 7-го скликання від 30.07.2020 (а.с. 137-143);

копія листа про результати поіменного голосування на 44-ї сесії Крушинської сільської ради 7-го скликання від 30.07.2020 (а.с. 144);

копія заяви ОСОБА_1 від 09.07.2020, реєстр. вх. № 245/02-11 від 10.07.2020 (а.с. 145-150);

копія заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 09.07.2020 (а.с. 151).

Відповідач правом, передбаченим статтею 162 КАС України, на подання відзиву на позов не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 провадження в адміністративній справі № 320/8360/20 було зупинено до встановлення правонаступника Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 поновлено провадження у справі та замінено відповідача Крушинську сільську раду Васильківського району Київської області на правонаступника Глевахівську селищну раду (ідентифікаційний код 04359146, місцезнаходження: 08631, Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 26).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

16 квітня 2019 року позивач звернувся до Крушинського сільського голови Бобраніцького В.П. із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, в АДРЕСА_1 (а.с. 10). Зазначена заява позивача була зареєстрована за вхідним № 123-02/10 від 16.04.2019.

В той же день (16 квітня 2019 р.) позивач звернувся до Крушинського сільського голови Бобраніцького В.П. із заявою, в якій просив надати дозвіл (рішення сільської ради) на розроблення детального плану території «Формування ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 » (а.с. 9). Зазначена заява позивача була зареєстрована за вхідним № 124-02/10 від 16.04.2019.

Рішенням 35-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 771-35-7 від 30.05.2019 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність гр. ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Рішенням 35-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 785-35-7 від 30.05.2019 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку плану детального планування забудови території на земельну ділянку в с. Залізне Васильківського району Київської області, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 14).

26 вересня 2019 року позивач звернувся до Крушинського сільського голови Бобраніцького В.П. із заявою, в якій просив розглянути та прийняти відповідне рішення сільської ради щодо затвердження детального плану території «Формування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 » (а.с. 11). Зазначена заява позивача була зареєстрована за вхідним № 289-02/10 від 26.09.2019.

Рішенням 37-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 869-37-7 від 26.09.2019 затверджено детальний план території «Формування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 » громадянину ОСОБА_1 (а.с. 15).

05 листопада 2019 року позивач звернувся до Крушинського сільського голови Бобраніцького В.П. із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, в с. Залізне, на території Крушинської сільської ради (а.с. 12). Зазначена заява позивача була зареєстрована за вхідним № 327/02-10 від 06.11.2019.

09 липня 2020 року позивач звернувся до Крушинського сільського голови Бобраніцького В.П. із заявою, в якій описав неможливість реалізації рішення 35-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 771-35-7 від 30.05.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», а також просив:

розглянути питання щодо відведення позивачу аналогічної земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, для передачі у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах с. Залізне Васильківського району Київської області;

винести рішення, яким передати позивачу у власність аналогічну земельну ділянку орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах с. Залізне Васильківського району Київської області;

надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для передачі у власність аналогічної земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за рахунок земель житлової та громадської забудови, в межах с. Залізне Васильківського району Київської області (а.с. 145-150). Зазначена заява позивача була зареєстрована за вхідним № 245/02-11 від 10.07.2020.

Разом із зазначеною вище заявою позивач подав іншу заяву від 09.07.2020 до Крушинського сільського голови Бобраніцького В.П., в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , з правом передачі у власність, орієнтованою площею 0,1000 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території Крушинської сільської ради (а.с. 151). До заяви позивач додав копії паспорту та ідентифікаційного коду.

Рішенням 44-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 1067-44-7 від 30.07.2020 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Залізне Васильківського району Київської області (а.с. 56). Дане рішення відповідач обґрунтував тим, що на території Крушинської сільської ради відсутні землі запасу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся із позовом до суду.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентовано, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до п. «б» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 визначено, що положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

В силу пункту «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в таких розмірах: у селах не більше 0,25 гектара, в селищах не більше 0,15 гектара, в містах не більше 0,10 гектара.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України регламентовано, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Судом встановлено, що при зверненні позивача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було дотримано вимог, передбачених ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме, позивач звернувся із заявою до головної посадової особи територіальної громади Крушинського сільського голови, проте розгляд питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою віднесено до виключних повноважень представницького органу місцевого самоврядування Крушинської сільської ради, до складу якого входять лише депутати.

Крім того, у порушення вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України позивачем не було додано до свого клопотання графічних матеріалів, на яких мало бути зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Разом з цим, відповідач не звернув увагу на недотримання позивачем вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України та розглянув заяву ОСОБА_1 по суті порушеного питання, за результатом якого прийняв оскаржуване рішення.

Суд зазначає, що при розгляді заяви позивача відповідачем було прийняте необґрунтоване рішення з точки зору правової підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд підкреслює, що законодавцем встановлена імперативна норма щодо такої підстави, яка не може ігноруватися органами місцевого самоврядування під виглядом реалізації дискреційного повноваження при розпорядженні землями комунальної власності.

Так, згідно з положеннями абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина десята статті 118 Земельного кодексу України у взаємозв`язку із положеннями Кодексу адміністративного судочинства України і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу. У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його на відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За регламентацією частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих заявником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Разом з тим, з урахуванням наведеного, враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Такий висновок суду ґрунтується на висновках Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові цього суду від 17 грудня 2018 р. у справі №509/4156/15-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені в оскарженому рішенні 44-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 1067-44-7 від 30.07.2020, суд не погоджується з наявністю вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки відсутність земель запасу у відповідному населеному пункті не є перешкодою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Невідповідність заяви позивача вимогам Земельного кодексу України має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Проте, в оскаржуваному рішенні не міститься посилання про відсутність належним чином оформлених графічних матеріалів або звернення до невідповідного суб`єкта місцевого самоврядування.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні.

Суд констатує, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем була застосована неправомірна підстава для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вищенаведене свідчить про те, що позовна вимога про скасування рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області 44-ї сесії сьомого скликання від 30.07.2020 № 1067-4-7 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків оскаржуваного рішення пов`язано з протиправною поведінкою відповідача, суд дійшов висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та задоволення зазначеної частини позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Крушинської сільської ради винести рішення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність площею 0,10 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах села Залізне Васильківського району Київської області, суд вважає таку вимогу передчасною, з оглядом на наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України регламентовано, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд відмічає, що у цьому спорі не встановлено протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Крім того, як вже зазначалося, заява ОСОБА_1 не в повній мірі відповідає вимогам частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, що потребує оцінки уповноваженим на прийняття рішень суб`єктом владних повноважень.

Так, позивач адресував своє клопотання не Крушинській сільській раді (органу місцевого самоврядування), а Крушинському сільському голові (головній посадовій особі територіальної громади). Також, позивачем не було додано до клопотання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені суб`єкти системи місцевого самоврядування, а саме система місцевого самоврядування включає:

територіальну громаду;

сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;

виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;

органи самоорганізації населення.

Посада сільського, селищного, міського голови унікальна тим, що на неї покладаються представницькі повноваження трьох суб`єктів місцевого самоврядування (територіальної громади, ради та її виконавчого комітету) та одночасно забезпечення здійснення у межах, наданих законом повноважень органів виконавчої влади.

Разом з тим, відповідно до конституційних засад місцевого самоврядування, сільський голова не входить до складу сільської ради та не очолює її, а є головною посадовою особою територіальної громади. Згідно зі ст. 141 Конституції України до складу сільської ради входять лише депутати, які обираються жителями села (кількох сіл) на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на п`ять років. Разом з цим, сільський голова головує на пленарних засіданнях сільської ради, бере участь у голосуванні, може зупиняти прийняті радою рішення з винесенням їх на повторний розгляд ради (ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Такий розподіл повноважень між різними суб`єктами місцевого самоврядування формує систему стримування і противаг на місцевому рівні.

В силу частини 3 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. А за приписами пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. До категорії виключної компетенції належать ті повноваження, які представницький орган місцевого самоврядування не може делегувати іншим суб`єктам місцевого самоврядування (сільському голові, виконавчим органам ради або органам самоорганізації населення), а повинен сам розглядати і вирішувати таки питання на своїх пленарних засіданнях. Спеціальним законом, який наділяє сільські, селищні, міські ради повноваженнями на передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, є Земельний кодекс України (статті 12, 118, 122).

Отже, Крушинський сільський голова не уповноважений законом на розгляд клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття відповідного рішення.

Крім того, за вимогами Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, має подавати клопотання про надання конкретної, а не абстрактної земельної ділянки. Тому до клопотання необхідно додавати графічні матеріали, на яких зазначається бажане місце розташування земельної ділянки. Надання громадянину будь-якої земельної ділянки, виходячи з розсуду суб`єкта владних повноважень, Земельним кодексом України не передбачено.

Оскільки позивачем не було дотримано усіх умов, визначених законом, для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою (у порушення ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України позивач звернувся до невідповідного суб`єкта місцевого самоврядування та не надав графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки), суд не має правових підстав для зобов`язання відповідача надати такий дозвіл.

В постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 Велика Палата Верховного Суду, оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву), зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проєкту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Глевахівської селищної ради на найближчому пленарному засіданні (в місячний термін) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з правом передачі у власність, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в межах території Крушинської сільської ради (станом на дату звернення).

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., про що свідчить квитанція від 16.09.2020 №0.0..1.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовної вимоги немайнового характеру не застосовується.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Глевахівської селищної ради у повному обсязі на суму 840,80 грн.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення 44-ї сесії сьомого скликання Крушинської сільської ради № 1067-44-7 від 30.07.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

3. Зобов`язати Глевахівську селищну раду на найближчому пленарному засіданні (в місячний термін) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з правом передачі у власність, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в межах території Крушинської сільської ради (станом на дату звернення).

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Глевахівської селищної ради (ідентифікаційний код 04359146, місцезнаходження: 08631, Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 26) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду безпосередньо подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 29.07.2022.

Суддя Кушнова А.О.