Справа № 300/3501/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3501/21 пров. № А/857/63/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року, прийняте суддею Біньковською Н.В. у місті Івано Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Івано-Франківській області №31 від 17.03.2021 про відмову в перерахунку та виплаті пенсії в зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області №128 від 16.02.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2021, враховуючи фактично виплачені суми, пенсії в зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області №128 від 16.02.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із врахуванням вимог ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» без застосування обмеження максимальним розміром.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №13 від 17.03.2021; зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області №128 від 16.02.2021, з врахуванням раніше проведених платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що востаннє позивачу здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника виходячи із середньомісячного заробітку годувальника в розмірі 44142,00 грн.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 09.03.2021 долучивши до неї довідку №128 від 16.02.2021, видану ТУ ДСА в Івано-Франківській області позивачу як вдові годувальника ОСОБА_2 . У вказаній довідці зазначено, що станом на 01.01.2021 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 88284,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії по втраті годувальника із врахуванням довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області №128 від 16.02.2021.

Беручи до уваги те, що судовому захисту підлягають виключно порушені права чи інтереси особи, а не ті, які ймовірно будуть порушені у майбутньому в задоволенні позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії із врахуванням вимог статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» без застосування обмеження максимальним розміром, слід відмовити, зважаючи на їх передчасність.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано - Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Позивачу було проведене перерахунок пенсій по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 50 % щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 на виконання рішення суду.

Зазначає, що регіональний коефіцієнт це доплата за додаткове навантаження до базового розміру посадового окладу судді, який залежить від кількості населення, де розташований суд, у якому суддя здійснює правосуддя.

Суддя, який не здійснює правосуддя не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Звертає увагу на те, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду в порівнянні з минулим роком не змінився , та становить 63060 грн. Тому підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням довідки №128 від 16.02.2021 немає.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом в частині задоволених позовних вимог, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України колегія суддів переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та з 2017 року отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного грошового утримання судді у відставці.

16.02.2021 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видало позивачу довідку №128 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено, що станом на 01.01.2021 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 88284,00 грн., у тому числі посадовий оклад - 63060 грн. та доплата за вислугу років - 25224,00 грн. (а.с.144).

Позивач 09.03.2021 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки (а.с.142).

За результатами розгляду заяви позивача, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення №31 від 17.03.2021, яким відмовило позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зазначено, що згідно з роз`ясненням Державної судової адміністрації України базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівнянні з минулим 2020 роком не змінився та становить 63060 грн. та 105100 грн. відповідно, а тому права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не має, оскільки перерахунок проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.145).

Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно (ч.1 ст.38 Закону № 1058-IV).

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії (ч.2 ст.38 Закону № 1058-IV).

Спірні у цій справі відносини регулюються, також і Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від № 1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Так, пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 № 2453-VI.

Водночас пунктом 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 № 2453-VI.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 № 193-IX, який набрав чинності 07 листопада 2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було установлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 01 січня 2020, зокрема, для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Конституційний Суд України, досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України».

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Відтак, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 6 березня 2019 у справі № 638/12586/16-а, від 11 лютого 2020 у справі № 200/3958/19-а та від 23 грудня 2020 у справі № 240/8156/19 висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Водночас, колегія суддів зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Отже, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 16 червня 2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16 червня 2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно з положеннями Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Тобто, у цьому випадку при перерахунку довічного грошового утримання судді слід застосовувати норму закону, яка визначає суддівську вислугу і є чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Вказаний підхід повинен застосовуватися і стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у справі, яка розглядається. Тобто, особи, яким щомісячне довічне грошове утримання призначено на підставі Закону № 2453-VI, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі та у порядку, визначеному чинним на час здійснення такого перерахунку закону. У цій справі такими нормами є положення Закону №1402-VIII.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 30 червня 2022 у справі № 260/353/21.

Із матеріалів справи встановлено, що постановою Надвірнянського районного суду від 23.05.2017 в справі №348/840/17, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017, суд зобов`язав Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка ОСОБА_2 із врахуванням ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» без застосування обмеження максимальним розміром та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області при підвищенні заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

21.02.2019 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 21.02.2019 №131, виданої ТУ ДСА в Івано-Франківській області, якою визначено, що відповідна суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 40341,00 грн. (а.с.123-125).

Відповідно до розпорядження №165253 від 01.03.2019 позивачу здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника, з урахуванням середньомісячного заробітку годувальника в сумі 40341,00 грн. (станом на 01.12.2018). Розмір призначеної пенсії складав 19363,68 грн. (а.с.122).

Згідно розпорядження від 14.02.2020 за №165253 позивачу здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника із врахуванням середньомісячного заробітку годувальника в розмірі 44142,00 грн. (станом на 01.01.2020). За результатами вказаного перерахунку розмір пенсії позивача становив 21188,16 грн. (а.с.127).

Протягом 2020 розмір пенсії ОСОБА_1 був незмінним та становив 21188,16 грн. (а.с.130,132).

Відтак, останній перерахунок пенсії позивача був здійснений на виконання зазначеного вище судового рішення.

Як встановлено судом, позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 09.03.2021 долучивши до неї довідку №128 від 16.02.2021, видану ТУ ДСА в Івано-Франківській області позивачу як вдові годувальника ОСОБА_2 .. У вказаній довідці зазначено, що станом на 01.01.2021 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 88284,00 грн.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії по втраті годувальника із врахуванням довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області №128 від 16.02.2021.

Крім того, колегія суддів зазначає, що такий перерахунок обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 у справі № 2-р/2020.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 300/3501/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 08.08.2022 року.