Справа № 541/853/22
Суддя: Ситник О. В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/853/22
Провадження № 2-а/541/14/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О. В. за участі секретаря судового засідання Непокупної Л. М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яковенка Г.М. , відповідача ОСОБА_2 розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області Гранченка Богдана Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

27 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області Гранченка Богдана Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 588347 від 20.05.2022 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20.05.2022 інспектором сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області Гранченком Богданом Юрійовичем на території 234-го переїзду залізничних колій, яка знаходиться по вулиці Раскової в м. Миргороді, була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 588347, згідно якої позивача було визнано винним у скоєнні адміністративних проступків передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення в розмірі 510 грн. Позивач не погоджується із постановою, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає скасуванню.Вказав, що не порушував правил дорожнього руху України, тому по справі відсутній будь-який об`єктивний доказ того, що він керував транспортним засобом будучи не пристебнутим паском безпеки, та порушив правила перетину залізничного переїзду. Зазначив, щофактично самого розгляду справи з дотриманням вимог ст. 245-249, 251, 268, 252, 271 КУпАП не було, а відбулось механічне винесення постанови, без всебічного повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Вказав, що при винесенні постанови грубо порушено закріплене ст. 59 Конституції України та ст. 271 КУпАП право на захист позивача.

Позивач в адміністративному позові зазначає , що 20 травня 2022 року він приїхав на своє робоче місце на залізничний переїзд № 234 який знаходиться у АДРЕСА_1 , де працює монтером путі щоб заступити на добове чергування. За наслідками конфлікту між позивачем та бійцями територіальної оборони які знаходяться на спостережному посту поблизу 234 переїзду, було викликано екіпаж патрульної поліції. Після прибуття наряду поліції на робоче місце позивача, інспектором сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області Гранченком Богданом Юрійовичем було формально винесено постанову тільки лиш на підставі пояснень бійців територіальної оборони. Які позивач вважає наклепом на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин.

З пред`явленим звинуваченням у порушенні ПДР України, позивач був категорично не згідний, та попросив поліцейського надати йому для ознайомлення хоч якісь докази, на що йому було відмовлено. Після чого позивачем було заявлено відповідачу усне клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату за участю його адвоката, та про складання адміністративного протоколу відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, згідно приписів ч. 4 ст. 258 цього Кодексу, оскільки позивачем оспорюється порушення. На що позивачеві було неправомірно відмовлено. Позивач вважає, що відповідач по справі грубо знехтував закріпленим в ст. 7 КУпАП принципом щодо здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі сурового дотримання законності.

Відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що на думку позивача є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду і просить суд винести рішення, яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 588347 від 20.05.2022 р. згідно якої позивача було визнано винним у скоєнні адміністративних проступків передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення в розмірі 510 грн.

Ухвалою суду від 07.06.2022 в справі було відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 257-263 КАС України з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14 червня 2022 року, надано строк відповідачам для направлення відзиву та витребувано з Головного управління національної поліції в Полтавській області адміністративний матеріал на підставі якого було винесено постанову серії БАВ № 588347 від 20.05.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів по справі до суду не надходили.

На виконання ухвали суду від 07.06.2022 Миргородським районним відділом поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області до суду надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 588347 від 20.05.2022 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП винесену відносно ОСОБА_1 , а також DVD диск з відео фіксацією правопорушення (а. с. 17-19).

Позивач в судове засідання не з`явився , його представник адвокат Яковенко Г.М. суду пояснив , що постанова винесена без підстав на те, тому що працівники поліції не могли бачити як його клієнт рухався на автомобілі , чи був він пристебнутий паском безпеки також не могли бачити , чи порушив проїзд без зупинки також , оскільки в постанові вказаними доказами є тільки відео запис , на відеозапису цих доказів немає та і не може бути , оскільки працівники поліції приїхали на виклик вже після цього , що не заперечується стороною відповідача. А чи були якісь пояснення свідків які інспектор взяв до уваги коли виносив постанову , у самій постанові не зазначено, тому наголосив , що в діях його клієнта відсутній склад правопорушення , тому прохав скасувати постанову. Також адвокат долучив та прохав взяти до уваги відео диск із записом в якому його клієнт, позивач по справі показав на відео де сталася ця подія , яка там була обстановка , оскільки це його робоче місце.

В судове засідання 04.08.2022 року відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області Гранченко Богдан Юрійович з`явився, позов заперечував та вказав , що дійсно він здійснював чергування та надійшов виклик , коли екіпаж прибув всі пояснення надавали військовослужбовці Національної гвардії , стосовно конфлікту між ними йому не було відомо , права особі, яку він притяг до відповідальності він особисто роз`яснив на відео , також паралельно був складений протокол по ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно позивача , докази були взяті від пояснень вояків національної гвардії, дійсно не вказав у постанові що взяті показання свідків, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання відповідач Головне управління національної поліції в Полтавській області явку свого представника не забезпечили.

Судом встановлено, що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області Гранченком Богданом Юрійовичем від 20.05.2022 серії БАВ № 588347 на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 510 гривень. Позивач вважає що постанова, є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Із наявних у справі доказів встановлено, що оскаржувана постанова винесена 20.05.2022, позивач звернувся 27.05.2022 із позовом про скасування вказаної постанови, тобто, позивачем дотримано передбачені ч. 2 ст. 286 КАС України строки звернення до суду із позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАВ № 588347 від 20.05.2022.

Учасниками справи не заявлено клопотань про виклик свідків, витребування доказів, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та оглянув відео диск який долучив представник позивача по справі.

Суд, дослідивши докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 в Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до положень розділу 33 Правил дорожнього руху України дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Диспозиція ч. 5 ст. 121 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлює відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач по справі заперечив порушення ним п. 2.3 в ПДР та не виконання вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», посилаючись на те, що він не порушував правил перетину залізничного переїзду та був пристебнутий ременем безпеки.

Згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Наданий суду DVD диск з відео фіксацією правопорушення (а. с. 19), переглянутий в судовому засіданні, містить відеозапис подій, які відбувалися при складанні інспектором сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області Гранченком Богданом Юрійовичем протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП та не містить відеозапису подій, які відбулися 20.05.2022 року при складанні відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП., хоча в кінці запису вбачається, що інспектор зачитав та ознайомив під запис ОСОБА_1 , що щодо нього складено і постанову і протокол. Більше ні на які докази інспектор у винесеній постанові не посилається і не зазначає , що пояснення відібрані ще і у вояків національної гвардії , як це зазначив у судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі відзиву на позов не надали, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП зокрема, відеозапису, щодо якого містить відомості постанова про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано. Пояснення ж представника позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідачем належними доказами не спростовуються.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачами не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суду не надано доказів, на підтвердження обставин, викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Не надано жодного доказу, що відповідачем під час розгляду справи були дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та його право на захист. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідачі не надали.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п. 1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З урахуванням викладеного, з огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серії БАВ № 588347 від 20.05.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, та підлягає поверненню на новий розгляд для виконання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 122, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, на підставі ст. 55 Конституції України, ст. 288, 289, 293 ч. 3 п. 2 КУпАП, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області Гранченка Богдана Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 588347 від 20.05.2022 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП та направити справу на новий розгляд до Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2022 року.

Суддя О. В. Ситник