Справа № 640/23433/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 серпня 2022 року

м. Київ

справа №640/23433/19

адміністративне провадження № К/990/15386/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №640/23433/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора в якому просив:

1) визнати протиправним і скасувати наказ Генеральної прокуратури України №1293ц від 29 жовтня 2019 року про звільнення його з посади прокурора Третього відділу організації процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;

2) поновити його вказаній на посаді;

3) стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

4) стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку;

5) стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь 100000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року позов задоволено частково:

1) визнано протиправним і скасовано наказ Генеральної прокуратури України №1293ц від 29 жовтня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора третього відділу організації процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;

2) поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора (Генеральній прокуратурі Україні) на посаді, яка є рівнозначною тій, яку він обіймав до звільнення з 31 жовтня 2019 року;

3) стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2019 року до 2 березня 2021 року в сумі: 569 660,80 грн;

4) у іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року змінено рішення суду першої інстанції та абзац третій резолютивної частини викладено у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора третього відділу організації досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 31 жовтня 2019 року». У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року залишено без змін.

Ухвалами Верховного Суду від 10 січня 2022 року, 09 лютого 2022 року та 02 червня 2022 року касаційні скарги Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №640/23433/19 було повернуто особі, яка їх подала.

20 червня 2020 року до Суду вчетверте надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №640/23433/19.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2022 року визнано неповажними підстави пропуску строку Офісом Генерального прокурора на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №640/23433/19; касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків указаної касаційної скарги шляхом надіслання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, надавши докази, що їх підтверджують і сплатити судовий збір.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що вперше касаційна скарга була подана 20 грудня 2021 року, тобто в межах строку, передбаченого статтею 329 КАС України. Проте вказана касаційна скарга була повернута Верховним Судом у зв`язку з відсутністю достатнього обґрунтування підстав касаційної скарги. З аналогічних підстав Судом було повернуто касаційні скарги Офісу Генерального прокурора, які було направлено до Суду 21 січня 2022 року та 27 квітня 2022 року. Крім того, скаржник звертає увагу Суду, що об`єктивна неможливість вчасного звернення до суду із касаційною скаргою у цій справі була, зокрема, зумовлена воєнним станом в України та перебуванням значної кількості працівників Департаменту представництва на лікарняному у зв`язку із захворюванням на COVID-19. Також скаржник зауважує, що повторні скарги направлялись до Суду Офісом Генерального прокурора в найкоротші строки після їх повернення Верховним Судом та з урахуванням зазначених Судом зауважень до касаційних скарг.

Оцінюючи вказані обставини, Суд не бере до уваги інформацію скаржника щодо перебування значної кількості працівників Департаменту представництва інтересів держави в суді на лікарняному у зв`язку із захворюванням на COVID-19, оскільки останній відповідних доказів не надає.

Суд також відхиляє доводи скаржника, з посиланням на перешкоди, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, так як від Офісу вимагалося конкретизувати обставини, що об`єктивно перешкоджали йому подати скаргу до подій, що сталися 24 лютого 2022 року, зокрема запровадження воєнного стану.

Водночас Суд зазначає, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання касаційної скарги.

Неодноразове повернення касаційної скарги у зв`язку з неналежним обґрунтуванням підстав для касаційного оскарження зазначеним критеріям поважності не відповідає, адже такі обставини були наслідками волевиявлення скаржника.

Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зазначені скаржником доводи щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а, отже, не свідчить про наявність поважних причин для поновлення цього строку.

З урахуванням наведеного Суд не вбачає підстав визнавати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Ураховуючи, що скаржником не наведено інших поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а також не надано належних доказів на їх підтвердження, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 44, 248, 332, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Офісом Генерального прокурора строку на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №640/23433/19.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №640/23433/19.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко