Справа № 420/9496/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9496/22
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

18 липня 2022 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кодимської міської ради Одеської області щодо незабезпечення належного розгляду заяви гр. ОСОБА_2 з питання про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна гаражу, що привело до присвоєння поштової адреси будівлі гаражу, що на праві власності належить гр. ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати з моменту його прийняття Рішення Виконавчого комітету Кодимської міської ради № 102 від 30.07.2020 року «Про присвоєння поштової адреси гаражу, який знаходиться на прибудинковій території багатоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 для подальшого оформлення права власності».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належить гараж з сараєм, які розташовані на прибудинковій території багатоповерхового будинку в АДРЕСА_1 , де в кв. № 3 на праві власності проживає матір позивача ОСОБА_3 з 1975 року. Кодимською міською радою VII скликання прийнято рішення від 11.06.2020 року «Про виділення гр. України ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу на прибудинковій території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ». На підставі отриманих від ОСОБА_2 документів Виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області прийнято рішення № 102 від 30.07.2020 року «Про присвоєння поштової адреси гаражу, який знаходиться на прибудинковій території багатоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 для подальшого оформлення права власності», яким фактично присвоєно поштову адресу гаражному приміщенню, що на праві власності належить позивачу. Позивач стверджує, що використовуючи рішення Виконавчого комітету Кодимської міської ради, що на його думку прийняте всупереч вимогам чинного законодавства, гр. ОСОБА_2 звернулась до реєстратора Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області Петрика В.Д., яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 5368577 від 19.08.2020 року, яким зареєстровано право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 225.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2022 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав.

Судова колегія погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 цієї ж частини і статті Кодексу встановлює, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень, згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Під час визначення предметної юрисдикції справ, необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові ж відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень про присвоєння поштової адреси гаражу, який знаходиться на прибудинковій території багатоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 для подальшого оформлення права власності за гр. ОСОБА_2 .

Позивач зазначив, що на підставі оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Кодимської міської ради, гр. ОСОБА_2 звернулась до реєстратора Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області Петрика В.Д., яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 5368577 від 19.08.2020 року, яким зареєстровано право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 225.

Чинне в Україні законодавство чітко не регламентує процедуру присвоєння поштової адреси, незважаючи на те, що жодного правочину з нерухомим майном неможливо здійснити, якщо йому не присвоєно поштову адресу

Враховуючи, що на підставі рішення відповідача, яке є предметом даного спору, у позивача та третьої особи ОСОБА_2 виник спір щодо зареєстрованого права власності нерухоме майно, а саме поштової адреси нежитлових приміщень, зазначені правовідносини, з урахуванням суб`єктного складу, можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції.

Оскільки у справі, яка розглядається, спірні правовідносини фактично спрямовані на захист порушених майнових прав позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір у цій справі не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 1.380.2019.000106 від 01 серпня 2022 року.

Рішення КАС ВС, на які посилається апелянт по справам 344/9283/16-а, 300/1764/19, не є застосовними до спірних правовідносин, оскільки предметами спору по тих справах були питання щодо призначення поштової адреси майну особисто позивачів, в даному ж випадку позивач оскаржує присвоєння адреси третій особі, на яку вже зареєстровано право власності.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Щодо стягнення з апелянта судового збору, за подачу апеляційної скарги, який відстрочено ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті): 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 560/4223/19 від 07 лютого 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт, звертаючи з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, зазначив, що він є інвалідом армії 3 групи, на його утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом 2 групи та має тяжку хворобу, на підтвердження чого надає відповідні докази, а воєнний стан на території України вплинув на майновий стан позивача.

Враховуючи, що фактично предметом спору є захист майнових прав позивача, що, зокрема, призведе до необхідності звертатись з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства, з урахуванням майнового стану позивача та введенням на території України воєнного стану, судова колегія вважає за можливе, на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір», звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги. Отже за результатами розгляду апеляційної скарги, судовий збір стягненню не підлягає.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308, 311, 312, 320, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко