Справа № 460/14845/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/14845/21 пров. № А/857/247/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення: не зазначений,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 30.11.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання протиправною відмову про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з сум щомісячного грошового утримання судді у відставці; зобов`язання провести перерахунок та виплату позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 , з 28 серпня 2021 року у розмірі 50 % від суми щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру, визначеного рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, справа № 460/324/21, а саме 90 % суддівської винагороди згідно з довідкою Рівненського апеляційного суду № 288/2020 від 3 березня 2020 року про її розмір; визнання протиправною відмову у виплаті недоотриманого померлим чоловіком ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, справа № 460/324/21; зобов`язання виплатити їй, як члену сім`ї ОСОБА_2 , недоотриману ним суму щомісячного грошового утримання, що складає різницю між 90 % суддівської винагороди працюючого судді відповідно до довідки Рівненського апеляційного суду № 288/2020 від 3 березня 2020 року та отриманих померлим ОСОБА_2 сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 до 27 серпня 2021 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з сум щомісячного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 , з 28 серпня 2021 року у розмірі 50 % від суми щомісячного довічного грошового утримання з розміру, визначеного рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 460/324/21, а саме 90 % суддівської винагороди згідно з довідкою Рівненського апеляційного суду № 288/2020 від 3 березня 2020 року про її розмір, з урахуванням раніше виплачених позивачці сум пенсії. Рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про виплату ОСОБА_1 недоотриманого померлим чоловіком ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 460/324/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 , члену сім`ї ОСОБА_2 , недоотриману ним суму щомісячного грошового утримання, що складає різницю між 90% суддівської винагороди працюючого судді відповідно до довідки Рівненського апеляційного суду № 288/2020 від 3 березня 2020 року та отриманих померлим ОСОБА_2 сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 до 31 серпня 2021 року, нараховану відповідно до довідки відповідача № 2677/04-04-16 від 27.09.2021 року.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, як встановлено судами, чоловік позивачки не отримував. Оскільки позивачка звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника, іншого цим Законом не передбачено. Відповідач зауважує, що питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, у тому числі у випадку втрати годувальника, не було врегульовано ні Законом України «Про статус суддів», ні Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Вказує, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а тому її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї.

Стосовно зобов`язання провести виплату недоотриманої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач зазначив, що на виконання рішення суду пенсійним органом ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії з 19.02.2020 по 31.08.2021, яку позивач зможе отримати після заміни сторони у виконавчому провадженні. Довічне грошове утримання судді у відставці за серпень 2021 року (тобто по місяць смерті включно) перераховано ОСОБА_2 на поточний рахунок в установі уповноваженого банку, яку спадкоємець ОСОБА_2 зможе отримати після оформлення свої спадкових прав.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.07.1972 ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 15.07.1972 НОМЕР_1 , про що зроблено запис № 144 (а.с. 11).

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , перебувала на його утриманні та доходи чоловіка були для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. На підтвердження розміру отриманих доходів за період з березня 2021 року позивачем надано довідку про доходи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 (а.с. 21).

ОСОБА_2 обіймав посаду судді та був звільнений 10 жовтня 2012 року у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на посаді судді та, відповідно, виходом у відставку, після чого отримував щомісячне довічне грошове утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 27.08.2021, про що вчинено актовий запис № 1893 (а.с. 10).

Після смерті чоловіка, ОСОБА_2 звернулась 08 вересня 2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перехід із пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 460/324/21 (а.с. 24, 26).

Окрім того, позивачка просила виплатити їй як члену сім`ї померлого ОСОБА_2 недоотримані ним на час смерті суми довічного грошового утримання в розмірі, визначеному рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (справа № 460/324/21).

Листами від 13.10.2021 № 9995-9639/К-02/8-1700/21 та від 28.09.2021 №9615-9640/К-02/8-1700/21 відповідач відмовив в задоволенні заяв на тій підставі, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено пенсій або грошового утримання непрацездатним членам сім`ї по втраті годувальника.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Іншого порядку призначення пенсії по втраті годувальника, аніж визначений частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV, чинне законодавство України не містить, про що вірно зазначає відповідач.

Верховний Суд розглядав справи №667/1568/16, №592/7939/16-а, №635/4299/17 та №318/2128/15-а з подібними правовідносинами та, відповідно, у постановах від 11.07.2019, 15.01.2020, 28.04.2020 та 19.03.2021 дійшов висновку, що «виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді».

Тобто, відмова Пенсійного органу у призначенні особі пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є правомірною.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №380/7531/20.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання виплатити їй, як члену сім`ї ОСОБА_2 , недоотриману ним суму щомісячного грошового утримання, що складає різницю між 90 % суддівської винагороди працюючого судді відповідно до довідки Рівненського апеляційного суду № 288/2020 від 3 березня 2020 року та отриманих померлим ОСОБА_2 сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 до 27 серпня 2021 року слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі 460/324/21 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №85/03.15-24 від 28.04.2020 про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди відповідно до довідки Рівненського апеляційного суду від 03 березня 2020 року №288/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 25.08.2021, тобто ще за життя ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 для отримання належного її чоловіку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може звернутись в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі 460/324/21.

Разом з тим, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. З адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі 460/324/21.

Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання відповідача виконати попереднє рішення суду у справі за №460/324/21, оскільки, з урахуванням ч. 1 ст. 383 КАС України, позивачем може бути подана заява в порядку виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 460/14845/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 09.08.2022.