Справа № 460/23352/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Дудар О.М., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою
до Державної казначейської служби України , Міністерства соціальної політики України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державної казначейської служби України, Міністерства соціальної політики України, за змістом якого просить:
- визнати неправомірними дії Державної казначейської служби України щодо відмови у виплаті двократної ставки Нацбанку;
- стягнути Державної казначейської служби України, Міністерства соціальної політики України двократну ставку Нацбанку 379455,97грн та моральні збитки 1000000грн.
За результатами перевірки матеріалів позовної заяви в порядку статті 171 КАС України, суддя встановила, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI).
За приписами ч.1 ст.4 Закону №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI передбачено, що розмір судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Згідно з пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абз.1 ч.3 ст.6 Закону №3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 №1928-IX визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року в розмірі 2481 гривня.
ОСОБА_1 до позовної заяви документа про сплату судового збору не додала, у позові зазначила про те, що в силу закону звільнена від сплати судового збору.
Зокрема, позивач додала копію посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 30.12.2005, пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.
Суд зауважує, що нормами ст.5 Закону №3674-VI не передбачено пільг щодо сплати судового збору особами, які мають статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
Крім того, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII не передбачена така пільга для члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни як звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною шостою статті 161 КАС України також передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Судом встановлено, що 18.11.2021, 29.11.2021 та 20.02.2022 ОСОБА_1 зверталася до Державної казначейської служби України щодо нарахування та виплати компенсації за порушення строків перерахування коштів за рішенням суду.
Отже, вже із відповіді за результатами розгляду заяви від 29.11.2021 позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що відповідач відмовив у виплаті компенсації листом від 29.06.2022, проте жодних доказів на підтвердження цих обставин не надала.
Таким чином, позивачем подано позовну заяву після закінчення шестимісячного строку для звернення до суду, з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про оспорювані дії. Заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску - також не подано.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
За приписами частини першої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Міністерства соціальної політики України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Запропонувати ОСОБА_1 у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви шляхом подання суду:
- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування;
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя О.М. Дудар