Справа № 240/34389/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/34389/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченко Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Пенсійного фонду України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивачів: Приватне підприємство "Фобос", третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про визнання протиправною відмов, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просять:

- визнати протиправною відмову Пенсійного Фонду України у виплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2021 року №32.

- стягнути з Пенсійного Фонду України за рахунок бюджетних коштів, призначених для перерахування допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, передбаченої Законом України Про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 по 8000,00 гривен допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на користь кожного з них.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що при розгляді їх заяв про виплату їм допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, передбаченої Законом України Про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 по 8000,00 гривен, Пенсійний фонд України безпідставно відмовив позивачам у виплаті допомоги та фактично перекладаючи на них обов`язок звернення до органів ДПС для вирішення питання про формування переліку страхувальників, чим порушив конституційний принцип верховенства права.

Ухвалою суду від 16.11.2021року відкрите провадження по справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 29.11.21.

29.11.2021 в судовому засіданні справа не слухалась у зв`язку з неявкою представників сторін. Наступне судове засідання призначене на 20.12.2021.

13.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що обов`язок передачі Пенсійному фонду України переліку страхувальників, які перебувають на обліку платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в регіонах, щодо яких прийнято рішення Державної комісії з питань техногенноекологічної безпеки та надзвичайних ситуації про запровадження в окремих регіонах «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки, та робота (економічна діяльність) яких передбачена переліком основних видів економічної діяльності, стосовно яких здійснюються обмежувальні протиепідемічні заходи, запроваджені з метою запобігання поширенню на території окремих адміністративно-територіальних одиниць гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що призводять до тимчасової зупинки роботи суб`єктів господарювання, в яких працюють застраховані особи, та фізичних осіб - підприємців, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236, покладається на Державну податкову службу; Пенсійним фондом України не приймались жодні рішення та не вчинялось дій відносно позивача в розумінні припису ст..19 КАС України, які б могли бути оскаржені в суді; відповідь на звернення позивача ОСОБА_1 була надана своєчасно виходячи із власного розуміння правового регулювання окремих питань, заявлених у зверненні заявником.

20.12.2021 в судове засідання від позивачів надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, представник відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явились.

Суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши доводи позовної заяви та заперечень відповідача щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є працівниками за основним місцем роботи Приватного підприємства «Фобос», що підтверджується довідками ПП «Фобос».

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Надання допомоги застрахованим особам на період здійсненню протиепідемічних заходів здійснюється відповідно до Закону України від 30.03.2021 року № 1358-ІХ «Про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (далі - Закон № 1358) та Порядку надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2021 року № 328 (далі - Порядок № 328).

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 1358 допомога застрахованим особам - виплата з Державного бюджету України та з місцевих бюджетів у зв`язку із втратою частини заробітної плати найманими працівниками суб`єктів господарювання, робота яких тимчасово зупинена внаслідок запровадження у 2021 році, починаючи з лютого, обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території окремих адміністративно-територіальних одиниць гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - додаткові обмежувальні протиепідемічні заходи, пов`язані із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та у зв`язку із втратою частини доходу фізичними особами - підприємцями, економічна діяльність яких тимчасово зупинена внаслідок запровадження додаткових обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Застрахована особа має право на отримання допомоги на підставі самостійного звернення такої фізичної особи та має бути найманим працівником суб`єкта господарювання, основний вид економічної діяльності якого заявлений першим у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на останній день місяця, який передує місяцю, в якому подається звернення на отримання допомоги, та відповідає видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності, або фізичною особою - підприємцем, основний вид економічної діяльності якого заявлений першим у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на останній день місяця, який передує місяцю, в якому подається звернення на отримання допомоги, та відповідає видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону № 1358).

Згідно ст. 3 Закону № 1358 надання допомоги застрахованим особам здійснюється на підставі заяви застрахованої особи, поданої нею в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг. Застрахована особа має право звернутися із заявою про надання допомоги застрахованим особам протягом 30 днів із дня запровадження на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці додаткових обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

У заяві про надання допомоги застрахованим особам заявниками зазначаються:

- прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, її дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); адреса реєстрації місця проживання заявника; номер банківського рахунка заявника для виплати допомоги - за стандартом IBAN; підтвердження відповідності застрахованої особи вимогам цього Закону; надання згоди заявником на обробку персональних даних відповідно до закону.

Порядок подання та форма заяви про надання допомоги застрахованим особам на період запровадження додаткових обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перевірка інформації, повідомленої застрахованою особою у заяві про надання допомоги застрахованим особам, здійснюється програмними засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг на підставі відомостей, що обробляються у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про страхувальників та застрахованих осіб та передаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації.

Відповідно до п. 3 Порядку № 328 допомога надається у 2021 році одноразово у сумі 8 тис. гривень.

П. 9, 10 Порядку № 328 встановлений обов`язок Пенсійного фонду України для перевірки інформації, зазначеної застрахованою особою в заяві, на підставі відомостей, що обробляються у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застрахованих осіб та на підставі інформації ДПС про страхувальників, яка поновлюється щомісяця до 5 числа, формувати та передати Мінцифри інформацію про застрахованих осіб, зазначених у пунктах 2 і 4 цього Порядку, що містить актуальні відомості на дату та час її формування.

Порядок інформаційної взаємодії реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Порталу Дія, структура та формат інформації, зазначеної в цьому пункті і пункті 11 цього Порядку, що передається, механізм та канали інформаційного обміну, процедури взаємодії інформаційних систем, обліку інформаційних файлів визначаються Мінцифри разом з Пенсійним фондом України.

Перевірка інформації, зазначеної застрахованою особою в заяві, проводиться під час формування та подання заяви щодо відповідності умовам надання допомоги, передбаченим Законом, з використанням програмних засобів Порталу Дія, у тому числі шляхом автоматичного порівняння з інформацією, переданою згідно з пунктом 9 цього Порядку, про страхувальників та застрахованих осіб.

У разі виявлення під час формування та подання заяви невідповідності застрахованої особи або її страхувальника умовам надання допомоги, передбаченим Законом, а також у разі, коли зазначена у заяві інформація не підтверджується відомостями, переданими Пенсійним фондом України до Мінцифри у порядку, визначеному пунктом 9 цього Порядку, інформація про це повідомляється особі програмними засобами Порталу Дія або мобільного додатка Дія автоматично.

Судом встановлено, що Житомирська область перебувала у «червоній» зоні з 03.03.2021 року по 05.05.2021 року (інформація про рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій про запровадження в окремих регіонах червоного рівня епідемічної небезпеки, що розміщується на офіційному інформаційному порталі Кабінету Міністрів України (за посиланням http://covid19.gov.ua).

У зв`язку з чим, на виконання вимог Порядку, Позивачами, як найманими працівниками ПП «Фобос», починаючи з 3 травня 2021 року було зроблено по-декілька спроб подати через Портал Дія заяву на отримання допомоги, та всіма отримано одну й ту саму відповідь: "Основний КВЕД (перший в ЄДР) вашої організації на останній день попереднього місяця не належав до тих, стосовно яких вжито карантинні обмеження. Тому ви не можете отримати допомогу. При цьому, останнім днем попереднього місяця було 30 квітня 2021 року, станом на який основний вид економічної діяльності ПП «Фобос» першим у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (основний), що відповідає видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності.

Відповідно до п.9 Порядку надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2021 року №328, процедура взаємодії інформаційних систем, обліку інформаційних файлів визначаються Мінцифри разом з Пенсійним фондом України. Службою підтримки Порталу Дія Позивачам було запропоновано звернутися до Пенсійного фонду України.

11.05.2021 році Позивачем ОСОБА_1 на електронну пошту Пенсійного Фонду України було подано окреме звернення з приводу фактів відмови ОСОБА_7 у виплаті допомоги (зареєстрований Пенсійним Фондом України 11.05.2021 року за №3668/8), у відповідь на яке 07.06.2021 року за вихідним №2800-050101-8/27038 Позивачем ОСОБА_1 отримано Листа, яким повідомлено, що відповідно до п.8 Порядку, перелік страхувальників, які перебувають на обліку як платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі-ЄСВ) в регіонах, щодо яких прийнято рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій про запровадження в окремих регіонах червоного рівня епідемічної небезпеки, та робота (економічна діяльність) яких передбачена переліком видів економічної діяльності, визначає Державна податкова служба України від якої дані щодо нього як платника ЄСВ, робота (економічна діяльність) якого передбачена переліком видів економічної діяльності стосовно яких здійснюються обмежувальні протиепідемічні заходи, від ДПС до Пенсійного фонду України не надходили, та рекомендовано звернутись до ДФС.

Таким чином, причиною відмови Пенсійного фонду України у виплаті Позивачам допомоги на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 у розмірі 8000,00 гривен стала відсутність станом на 30 квітня 2021 року у переліку видів економічної діяльності роботодавця ПП «Фобос» видів економічної діяльності згідно з Переліком видів економічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236.

Законом України «Про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 30.03.2021 року №1358-ІХ (ст.2 Закону) встановлені вимоги до працівників та роботодавців встановлені чіткі критерії, при дотриманні яких допомога виплачується або не виплачується. Так, застрахована особа, яка має право на отримання допомоги, передбаченої цим Законом, має бути найманим працівником суб`єкта господарювання, основний вид економічної діяльності якого заявлений першим у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на останній день місяця, який передує місяцю, в якому подається звернення на отримання допомоги, та відповідає видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності.

Допомога не надається застрахованим особам найманим працівникам:

- які на дату звернення працюють у суб`єкта господарювання, що не нарахував єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за усі місяці відповідного кварталу, а саме: четвертого кварталу 2020 року, якщо додаткові обмежувальні протиепідемічні заходи, пов`язані із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), запроваджені у лютому - травні 2021 року;

- які працюють у суб`єкта господарювання, основний вид економічної діяльності якого на останній день місяця, який передує місяцю, в якому подається звернення, не відносився до Переліку видів економічної діяльності;

- які працюють у суб`єкта господарювання за сумісництвом;

- середня заробітна плата яких перевищує тридцять тисяч гривень на місяць. При цьому для обчислення середньої заробітної плати враховуються усі три місяці останнього звітного кварталу, який передує місяцю, в якому подається звернення (взяти якесь підтвердження, навіть власне, наприклад, бухгалтерську довідку).

Суд зазначає, що визначені Законом підстави для відмови у наданні позивачам допомоги на дату подачі ними заяв через портал «Дія» про виплату були відсутні.

Щодо підстави для відмови у виплаті допомоги позивачам у зв`язку з тим, що основним вид діяльності ПП «Фобос» не входив до переліку видів економічної діяльності, що надавали право отримати допомогу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, громадських організацій та громадських формувань, основним видом діяльності ПП Фобос є 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (основний), який відповідає видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності. Реєстрація зміни основного виду діяльності ПП Фобос на 47.78 була здійснена 23 квітня 2021 року, що підтверджується Описом документів, наданих на державну реєстрацію державному реєстратору Виконавчого комітету Житомирської міської ради ОСОБА_8 та Випискою з ЄДР за результатами проведення державної реєстрації. Тобто, станом на 30.04.2021 року основний вид діяльності ПП Фобос відповідав видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності. Тобто така підства для відмови у виплаті допомоги, як невідповідність основного виду діяльності підприємства-роботодавця видам, визначеним у Переліку видів економічної діяльності, була відсутня. Заперечення Відповідача в цій частині позову щодо того, що зміна основного коду економічної діяльності ПП «Фобос» відбулась за 10 днів до скасування «червоного рівня» в Житомирській області, що викликає сумніви у наявності втрати доходу та добросовісності позивачів, є лише припущенням відповідача, оскільки термінів, коли така зміна мала б бути здійснена, законодавчо не встановлено.

У відповідності з ч.2 п.8 Порядку, ДПС передає Пенсійному фонду України перелік страхувальників, які перебувають на обліку як платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в регіонах, щодо яких прийнято рішення Державної комісії, та робота (економічна діяльність) яких передбачена переліком видів економічної діяльності, сформований ДПС станом на перше число місяця, в якому передаються Пенсійному фонду України відомості про страхувальників.

У відповідності з п.9 Порядку, для перевірки інформації, зазначеної застрахованою особою в заяві, Пенсійний фонд України на підставі відомостей, що обробляються у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застрахованих осіб та на підставі інформації ДПС про страхувальників, яка поновлюється щомісяця до 5 числа, формує та передає Мінцифри інформацію про застрахованих осіб, що містить актуальні відомості на дату та час її формування.

Оскільки, державна реєстрація змін основного коду економічної діяльності відбулася 26 квітня 2021 року, станом на 01.05.2021 року ПП Фобос повинно було бути включене до переліку страхувальників, які перебувають на обліку як платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в регіонах, щодо яких прийнято рішення Державної комісії, та робота (економічна діяльність) яких передбачена переліком видів економічної діяльності.

Частиною третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Тобто, якщо Пенсійний фонд України вважав, що порушене Позивачами питання не є його компетенцією, повинен був самостійно переслати звернення Позивачів до ДПС.

Відмовляючи Позивачам у виплаті допомоги та фактично перекладаючи на них обов`язок звернення до органів ДПС для вирішення питання про формування переліку страхувальників, Відповідачем порушено конституційний принцип верховенства права.

У відповідності і з ч.1 ст.2 Закону, і п.2 Порядку, допомога надається найманим працівникам суб`єкта господарювання або фізичним особам - підприємцям, основний вид економічної діяльності яких зазначений першим у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на останній день місяця, який передує місяцю, в якому подається заява на отримання допомоги. Тобто, і Закон, і Порядок основною вимогою до підприємств-роботодавців передбачають лише зазначення першим (основним) видом діяльності у відомостях з ЄДР, що ПП Фобос було дотримано. Водночас, порядок обміну інформацією між ДПС і Пенсійним Фондом України, зазначений в Порядку, не залежить ні від застрахованої особи, ні від роботодавця, а залежить виключно від цих органів та своєчасності та якісності виконання ними процедуру згідно Порядку.

Тобто, фактично відмова у виплаті Позивачам допомоги була зумовлена обставинами, які від ПП Фобос не залежали, а відносились суто до компетенції держави в особі Пенсійного Фонду України та ДПС України.

Норми права, що регулюють дані правовідносини допускають неоднозначне та множинне тлумачення прав та обов`язків з огляду на те, що, з однієї сторони, ставлять вимогу лише про зазначення (заявлення) першим (основним) видом діяльності підприємства у відомостях з ЄДР, що відповідає Переліку економічних видів діяльності, а з іншого боку, ставлячи виплату допомоги в залежність від своєчасності здійснення державними органами певних адміністративних процедур (формування переліку страхувальників ДПС), на які, до того ж, ні застрахована особа, ні страхувальник впливу не мають.

У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а (провадження № 11-611апп18) Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, також врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 констатував, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України у справі від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 міститься наступний висновок «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

Також у постанові від 3 липня 2019 року у справі №911/1521/18 Верховний Суд наголосив на тому, що відповідно до вимог принципу правової визначеності, правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням.

Аналогічний підхід стосовно найбільш сприятливого для суб`єкта приватного права тлумачення закону, який не відповідає критерію «якість закону», застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 9 липня 2020р. у справі № 823/647/17, від 29 квітня 2020 р. у справі № 826/18792/16, від 17 червня 2020 р. у справі № 826/17578/15 та ін.

З аналізу викладеного, судом встановлено про відсутність дій з боку позивача, що могли слугувати причиною для відмови у виплаті на користь ОСОБА_1 допомоги застрахованим особам на період здійснення протиепідемічних заходів відповідно до Закону України від 30.03.2021 №1358-ІХ «Про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2».

Відповідно, позов в частині вимоги про визнання протиправною відмови Пенсійного фонду України у виплаті позивачам допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивачів про стягнення грошових коштів згідно заяв про надання допомоги застрахованим особам в сумі 8000,00 грн, суд зазначає таке.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття рішень та внесення до них змін є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів на користь позивачів, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити частково, зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 4540,00 грн стягнути на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Пенсійного Фонду України у виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_6 ), допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2021 року №32.

3. Зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_6 ) про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень), ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень), ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень), ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень), ОСОБА_5 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко