Справа № 522/6516/22
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/6516/22
Провадження №2-а/522/198/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тофан Л.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 3 від 17.05.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2022 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 3 від 17.05.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

В обґрунтування позову, посилався на те, що 17 травня 2022 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення №3 про примусове повернення в країну походження громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 16.06.2022 року.

З зазначеним рішенням Позивач не погоджується та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки Позивач дійсно перебуває безперервно на території України з 18.04.2012 року, в зв`язку з тим, що має стійкі та тривалі зв`язки з Україною. В загальному порядку, значну частину свого життя Позивач перебував на території України. 3 2012 року він безперервно перебуває на території України в зв`язку з тим, що мав намір набути громадянство України, але для цього йому необхідно було б відмовитись від громадянства Сирії, чого він не міг зробити без отримання нового закордонного паспорту, строк якого закінчився 2013 року. Через прострочення поспорту, Позивач не має можливості працювати офіційно, але має законні джерела існування на території України за рахунок ведення підсобного господарства та проведення уроків з вивчення математики та англійської мови. В зв`язку з тим, що на території Сирійської Арабської Республіки з 2011 року, а саме з 15.03.11 року, точиться війна, пануе xaoc та безладдя, існус загроза загальнопоширеного насильства в ситуації внутрішнього збройного конфлікту, через загрозу насильства в зв`язку з релігійними переконаннями, оскільки батько Позивача, сирієць за походндженням, був христианином, Позивач також ним являється, Позивач не міг ні туди повернутися за отриманням нових документів, ні отримати ix в посольстві Сирії в Україні, де йому повідомили про необхідність сплати значної суму коштів за оформлення нового документа.

Таким чином Позивач виявився заручником ситуації i очікував на врегулювання ситуації в Сирії для того, щоб мати можливість отримати новий паспортний документ та мати можливість врегулювати своє правове становище на території України та набути в подальшому громадянство через імміграцію.

Звертатися за статусом біженця Позивач не мав наміру, оскільки не хотів бути обмеженим в своїх правах та обов`язках, але в зв`язку з тим, що сталося тепер має необхідність звернутися за статусом особи, що потребує додаткового захисту у відповідності до норм Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового aбo тимчасового захисту», на що необхідний час, якого Позивач тепер не має через необхідність виконання оскаржуваного рішення та виїзду за територію України до 16.06.22 року.

Ухвалою суду від 02 червня 2022 року поновлено позивачу пропущений процесуальний строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом. Відкрито провадження по справі.

20 червня 2022 року від ГУ ДМС України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити за обставин, викладених у відзиві на позов, посилався на те, що 15.05.2022 року працівниками прикордонної служби «Крутоярівка» відділу прикордної служби «Старокозаче» було виявлено громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлено до Білгород-Дністровського відділу ГУ ДМС в Одеській області за адресою: вул. Військової Слави, 25, Одеська область, м. Білгород-Дністровський. В результаті проведеної перевірки, наявних документів та відібраних пояснень встановлено, що громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 18.04.2012 через КПП «Бориспіль» за паспортним документом громадянина Сирії термін дії якого закінчився 22.01.2013 з метою постійного проживання, однак заходів, щодо своєї легалізації на території України не вживав. Встановлено, що станом на 17.05.2022 позивач - громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно, ухилився від виїзду з території України після закінчення відповідного терміну перебування, проживає без документів на право проживання в Україні. Так, за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, 15.05.2022 року стосовно громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 164778 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 17.05.2022 ПН МОД № 008170 притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 гривень 00 копійок. Позивач для добровільного повернення до країни походження або третьої країни до ГУ ДМС в Одеській області не звертався. Про те, що він є нелегальним мігрантом, останній розуміє. Крім того, кожен іноземний громадянин має право звернутись до посольства своєї країни в Україні та повідомити про свій намір виїхати за межі України та обґрунтувати таку потребу. Білгород-Дністровським відділом ГУ ДМС в Одеській області 17.05.2022 прийняте рішення № 3 про примусове повернення в країну походження громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 16.06.2022. Згідно розписки від 17.05.2022 року позивач зобов`язався покинути територію України у визначений термін у рішенні від 17.05.2022 № 3 про примусове повернення в країну походження. Враховуючи викладене, рішення про примусове повернення в країну походження прийнято з урахуванням всіх обставин, що мають значення та відповідно до вимог діючого законодавства.

В судовому засіданні 02 серпня 2022 року від представника Позивача до суду надійшов уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 3 від 17.05.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Проткольною ухвалою суду від 02 серпня 2022 року прийнято уточнений адміністративний позов.

В судовому засіданні 02 серпня 2022 року представник Позивача та Позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представника ГУ ДМС України в Одеській області заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог зпідстав виклаений у відзив на позовну заяву.

02 серпня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності.

04 серпня 2022 року від представника Відповідача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних обставин.

Предметом позовних вимог є визнання протиправним та скасування рішення №3 від 17.05.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

У силу вимог ст.26 наведеного Закону Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 15.05.2022 року працівниками прикордонної служби «Крутоярівка» відділу при кордної служби «Старокозаче», було виявлено громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлено до Білгород-Дністровського відділу ГУ ДМС в Одеській області за адресою: вул. Військової Слави, 25, Одеська область, м. Білгород-Дністровський. В результаті проведеної перевірки, наявних документів та відібраних пояснень встановлено, що громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 18.04.2012 року через КПП «Бориспіль» за паспортним документом громадянина Сирії термін дії якого закінчився 22.01.2013 з метою постійного проживання, однак заходів, щодо своєї легалізації на території України не вживав.

Встановлено, що станом на 17.05.2022 позивач - громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно, ухилився від виїзду з території України після закінчення відповідного терміну перебування, проживає без документів на право проживання в Україні. Зазначені відомості позивачем не оспорюються.

За порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, 15.05.2022 року стосовно громадянина громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 164778 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 17.05.2022 ПН МОД № 008170 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень 00 копійок.

Білгород-Дністровським відділом ГУ ДМС в Одеській області 17.05.2022 прийняте рішення № 3 про примусове повернення в країну походження громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 16.06.2022 року.

Згідно розписки від 17.05.2022 року позивач забов`язався покинути територію України у визначений термін у рішенні від 17.05.2022 № 3 про примусове повернення в країну походження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з дійсним позовом.

Судом встановлено, що позивач на території України станом на 17.05.2022 року знаходиться незаконно, без відповідних дозвільних документів. Позивач - громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для добровільного повернення до країни походження або третьої країни до ГУ ДМС в Одеській області не звертався. Про те, що він є нелегальним мігрантом, останній розуміє.

Крім того, кожен іноземний громадянин має право звернутись до посольства своєї країни в Україні та повідомити про свій намір виїхати за межі України та обґрунтувати таку потребу.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно пункту 2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої Наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, СБУ 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкції) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 розділу І Інструкції - іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення .

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідно до постанови пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25 червня 2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», під грубим порушенням законодавства слід розуміти, зокрема, грубе порушення Правил в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року № 1074 (далі Правила), а саме: проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання правил транзитного проїзду через територію України.

Нормами законодавства про статус іноземця та особи без громадянства встановлено, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами.

Так, іноземці, які постійно проживають в Україні, можуть перебувати в Україні за своїми національними паспортами та українськими документами-посвідками на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та п. 19 Правил, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Отже, виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України законодавством не передбачено.

Посилання позивача на те, що його примусове повернення до країни походження знищить його соціальний зв`язок із родиною, оскільки родичі проживають на території України є безпідставними.

Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України, факт проживання родичів на яке посилається позивач не спростовує зазначених порушень законодавства.

Матеріали справи свідчать про порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, зокрема правил перебування в Україні.

Позивач не надав будь-яких доказів законності його перебування в Україні з 18.04.2012 року, проживав без документів на право проживання в Україні, а тому у відповідності до ст.1 Закону України «Про іноземців та осіб без громадянства» має статус нелегального мігранта, тобто іноземець, який законно прибув в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратив підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Водночас, вирішуючи питання щодо законності прийнятого ГУДМС України в Одеській області рішення, суд враховує, що відповідно до вимог чинного законодавства України, особа в будь-якому разі не підлягає поверненню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаний перелік підстав є вичерпним та таким, який не підлягає розширенню.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25 червня 2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», рішення про примусове видворення повинно прийматися після того, як органи влади розглянули всю належну інформацію, яка їм доступна, та переконалися, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському або принизливому поводженню чи покаранню, бути вбитим або підданим нелюдському чи принизливому поводженню з боку недержавних суб`єктів, якщо влада країни, куди вони видворяються, партії чи організації, які контролюють цю державу або значну територію цієї держави, включаючи міжнародні організації, не можуть чи не бажають забезпечувати належний та ефективний захист, або наражатиметься на небезпеку внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, чи виникнення інших ситуацій, які б могли відповідно до міжнародного права або національного законодавства бути підставою для надання міжнародного захисту.

Даючи оцінку оскаржуваного рішення на відповідність його вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" суд зазначає наступне.

Позивач за жодною із конвенційних ознак (визначення статусу біженця) в країні походження не переслідувався, за таких обставин суд вважає, що позивач не надав жодних переконливих пояснень або підтверджень щодо побоювань повертатись в країну громадянського походження.

У той же час відповідач, в силу ч.2 ст.77 КАС України, довів суду необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і правомірність свого рішення.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (далі - Положення) Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п. 2 Положення Державна міграційна служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правові підстави щодо скасування рішення ГУДМС України в Одеській області № 3 від 17.05.2022 року про примусове повернення позивача в країну походження відсутні.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 3, 19 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20.08.2014 року, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 139, 241, 246, 255, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 3 від 17.05.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чернявська Л.М.