Справа № 340/11044/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 340/11044/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Кетрисанівської сільської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 р. (суддя: Петренко О.С.) в адміністративній справі №340/11044/21 за позовом ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1797 від 03 серпня 2021 р. про відмову їй в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства;

зобов`язати Кетрисанівську сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

В обгрунтування позову вказує, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-7078/14-20-СГ від 28 квітня 2020 р. їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Виготовлений проект землеустрою був поданий нею на затвердження до Кетрисанівської сільської ради. Однак, спірним рішенням Кетрисанівської сільської ради від 03 серпня 2021 р. №1797 їй відмовлено у його затвердженні, без законних на те підстав.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Кетрисанівської сільської ради №1797 від 03 серпня 2021 р. про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язав Кетрисанівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер - :03:000:5003 у власність шляхом безоплатної її передачі, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,0000 га, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. В задоволені решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та

ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник наполягає на правомірності прийнятого ним рішення №1797 від 03 серпня 2021 р., оскільки земельна

ділянка, на яку претендує позивач, використовується тривалий час іншими особами, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, відповідно до довідок старости сіл Чарівне, Вереміївка, Мирне, Грузьке, Улянівка. Також наголошує, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, за своєю правовою природою не є вирішенням права особи і не означає в подальшому прийняття на її користь позитивного рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області №11-7078/14-20-СГ від 28 квітня 2020 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

КФ ДП «Кропивницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблений відповідний проект землеустрою, який погоджений експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, про що складено висновок від 28 грудня 2020 р. №19948/82-20. Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :03:000:5003.

Рішенням Кетрисанівської сільської ради №1797 від 03 серпня 2021 р. відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні даного проекту землеустрою в зв`язку з тим, що фактично дана земельна ділянка тривалий час використовується іншими особами, яким надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, відповідно до довідок старости сіл Чаірне, Вереміївка, Мирне, Грузьке, Ульянівка.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач оскаржила його в судовому порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення, оскільки мотиви, з яких відповідач відмовив позивачу у затвердженні поданого ним проекту, є незаконними.

Колегія суддів звертає увагу, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду Верховним Судом у справі №160/5989/19, спір у який виник з аналогічних підстав, і колегія суддів застосовує правові висновки, сформульовані у цій справі у постанові від 26 жовтня 2021 р.

Згідно з частиною 1 статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин 1-3 та 5 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частин 8-9 статті 118 ЗК України (частину 8 статті 118 виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28 квітня 2021 року, однак вказана норма була чинна на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в судах попередніх інстанцій) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

У свою чергу, частиною 1 статті 186-1 ЗК України (статтю 186-1 виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28 квітня 2021 р., однак вказана стаття була чинна на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в судах попередніх інстанцій) передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У відповідності до частини 4 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування

земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною 5 статті 186-1 ЗК України передбачено, що органи, зазначені в частинах 1-3 цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження

або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною 6 статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частини 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Результат розгляду з питань затвердження проекту землеустрою оформлюється відповідним органом у формі рішення, що прямо передбачено частиною 9 статті 118 ЗК України.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України норми цього Кодексу не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічний висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі №818/1903/17 та від 16 листопада 2020 року справа № 640/5615/19.

Як встановлено судом першої інстанції, спірним рішенням відповідачем відмовлено в затвердженні погодженого проекту землеустрою у зв`язку із тим, що земельна ділянка на яку претендує позивач, використовують тривалий час інші особи, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, відповідно до довідок старости сіл Чарівне, Вереміївка, Мирне, Грузьке, Улянівка. Однак, такі підстави відмови у затвердженні погодженого проекту землеустрою, не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність спірного рішення.

Оскільки позивачем рішення суду в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову, в апеляційному порядку не оскаржено, його перевірка колегією суддів не здійснюється, враховуючи вимоги статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кетрисанівської сільської ради - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 р. в адміністративній справі №340/11044/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 серпня 2022 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий