Справа № 200/15275/21
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року Справа№200/15275/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське

третя особа Ліквідатор Виробничого кооперативу "Ремонтно-будівельного кооперативу

"Ліміт" Коффлер Олена Михайлівна

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське (, юридична адреса: 87000, Донецька обл., смт. Нікольське, вул. Свободи, 87), третя особа Ліквідатор Виробничого кооперативу "Ремонтно-будівельного кооперативу "Ліміт" Коффлер Олена Михайлівна про визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2021 року № 86 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання повторно розглянути заяву № 1163 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем період роботи на посаді коваля ручного кування 4 розряду ковальсько-пресового виробництва в Автотранспортному цеху № 1 з 26.08.1991 року по 01.09.2001 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Зазначає, що у період з 26.08.1991 року по 01.09.2001 року позивач працювала одночасно в ясла-садку № 14 та в ВК «РБК «Ліміт», що підтверджено відповідними наказами.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вказує, що до пільгового стажу не зараховано жодного періоду роботи, оскільки актом перевірки не підтверджено зайнятість повний робочий день на работах з особливо шкідливими важкими умовами праці.

Зазначає, що згідно наданих довідок (від 06.07.2021 року № 147 ясла/сад № 3 та пільгових 3-с/09/21 від 16.09.2021 року кооператив «Ліміт») збігається період роботи з 01.04.1990 року по 05.10.2001 року, також в пільговій довідці невірно вказана позиція посади.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив та заяву про розгляд без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

17.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

24.09.2021 року Відділом обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняте рішення № 86 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно наданих довідок (від 06.07.2021 року № 147 ясла/сад № 3 та пільгових 3-с/09/21 від 16.09.2021 року кооператив «Ліміт») збігається період роботи з 01.04.1990 року по 05.10.2001 року, також в пільговій довідці невірно вказана позиція посади.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 ОСОБА_1 працювала, зокрема:

- з 01.04.1990 року по 31.12.2003 року у Виробничому кооперативі "Ремонтно будівельного кооперативу "Ліміт" на посадах коваля ручного кування 4 розряду, що, також, підверджено довідками про пільговий стаж, наказами, довідками про заробітну плату тощо.

Відповідно до довідки від 06.07.2021 року № 147, виданої ясла-садком № 3:

- наказом № 53 від 02.08.1982 ОСОБА_1 прийнята на посаду вихователя садової групи з 01.08.1982 року;

- наказом № 59 від 05.10.2001 року ОСОБА_1 звільнена з займаної посади з 05.10.2001 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Згідно ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який згідно преамбули розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, з 01.01.2004 року Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 16 наведеного розділу Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та iншi нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Міністерством праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 року № 383 затверджений Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383, в реакції, чиннiй на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку № 383 визначено, що вiн регулює застосування Списків № 1 i № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються: за списком № 2, якщо одна iз виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку № 1, а інша в Списку № 2; на загальних підставах, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку № 1 або № 2, а інша цими Списками не передбачена.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слiд вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами працi пiсля 21.08.1992 року.

З системного аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад i показників, чинними у період такої роботи.

Аналогiчна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 758/10046/15-а, вiд 06.04.2020 у справі № 552/4199/17, від 27.04.2020 у справі № 569/8953/16-а.

Відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, та Списку №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають робітники (ковалі ручного кування) зайняті повний робочий день в ковальсько-пресовому виробництві, позиція посади 1110200a-13227.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в нiй, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637, в редакції, чиннiй на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архiвними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогiчна позицi викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно пільгової довідки (№ 2-С/08/-21 від 01.08.2021, 3-C/09/21 від 16.09.2021, 7-П/10/21 від 07.10.2021, 9-П/10/21 від 20.10.2021), зокрема:

1. Наказом № 4-y від 01.04.1990 року позивач прийнята i працювала учнем коваля ручного кування в ковальсько-пресовий цех, за договором сумісника з 01 квітня 1990 року.

2. Рiшенням загальних зборів учасників (членів) Виробничого кооперативу «Ремонтно-будівельний кооператив «Ліміт» перейменований ковальсько-пресовий автотранспортний цех №1, Протокол №2 від 09.04.1990 року.

3. Наказом № 16-к від 16.08.1991 року позивачу встановлено професію коваля ручного кування з присвоєнням 4 розряду на ковальсько-пресовому виробництві.

4. Наказом № 26-п від 26.08.1991 року позивач прийнята на підставі додаткової угоди від 26.08.1991 року за професією коваля ручного кування 4 розряду в автотранспортний цех №1 з 26.08.1991 року.

5. Наказом № 26-п «Уточнююче» від 26.08.1991 року позивач переведена на основне місце роботи на підставі додаткової угоди від 26.08.1991 року за професією коваля ручного кування 4 розряду в автотранспортний цех № l з 26.08.1991 року.

6. Наказом № 201-п вiд 01.09.2001 року позивач переведена на роботу підсобного робочого з 02 вересня 2001 року.

7. Наказом № 203-у вiд 31.12.2003 року позивач звiльнена на підставі ст. 38 КЗпП України звiльнена за власним бажанням з 31 грудня 2003 року.

Згідно п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/ 11731: «під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.».

Вiдповiдно до п. 2 ч. 1 ст. 51 Кодексу законів про працю України скорочена тривалість робочого часу встановлюється для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, - не бiльш як 36 годин на тиждень.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу (розпорядження) № 26-п від 26.08.1991 року про прийняття на роботу позивач прийнята на роботу в автотранспортний цех №1 на посаду коваля ручного кування 4 розряду з тривалістю робочого тижня 36 годин 00 хвилин, робочого дня - з 14-30 до 22-00.

Крім того, суд вказує, що в додатковій угоді від 26.08.1991 року до договору № б/н від 01.04.1990 року в п. 3.4., 3.5.3.6. розділу «Робочий час та відпочинок, зазначено, що:

- щоденна тривалість роботи Працівника становить сім годин;

- щотижнева тривалість роботи Працівника становить 36 (тридцять шість) годин;

- початок роботи - в 14-30 годин, закінчення роботи в 22-00 годин.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідно до витягу з особового рахунку про стаж та заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.10.1990 року по 31.12.2001 рік, за 1991-1997 роки заробітна плата позивачеві нараховувалася саме, як ковалю ручного кування, за повний робочий день.

Таким чином, оскільки, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, суд вважає за необхідне прийняти рішення про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з зарахуванням вищезазначених періодів до пільгового стажу з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності прийняття рішення, що оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське (, юридична адреса: 87000, Донецька обл., смт. Нікольське, вул. Свободи, 87), третя особа Ліквідатор Виробничого кооперативу "Ремонтно-будівельного кооперативу "Ліміт" Коффлер Олена Михайлівна про визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2021 року № 86 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання повторно розглянути заяву № 1163 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем період роботи на посаді коваля ручного кування 4 розряду ковальсько-пресового виробництва в Автотранспортному цеху № 1 з 26.08.1991 року по 01.09.2001 року - задовольнити повністю.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське від 24.09.2021 року № 86 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 1163 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем період роботи на посаді коваля ручного кування 4 розряду ковальсько-пресового виробництва в Автотранспортному цеху № 1 з 26.08.1991 року по 01.09.2001 року з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) смт. Нікольське (, юридична адреса: 87000, Донецька обл., смт. Нікольське, вул. Свободи, 87) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко