Справа № 580/9953/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 580/9953/21

адміністративне провадження № К/990/19570/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу перевірив касаційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - П`ятнадцята кадрова комісія), оформлене протоколом від 30 серпня 2021 року №9 у частині вирішення 36 питання, яким відмовлено у включенні ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки; рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 13 вересня 2021 року №141 про неуспішне проходження нею атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; зобов`язати Офіс Генерального прокурора визначити ОСОБА_1 для складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки та включити її до графіку складання такого іспиту; визнати протиправним і скасувати наказ керівника Черкаської обласної прокуратури від 21 жовтня 2021 року №626к про звільнення її з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області; поновити її в органах прокуратури на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 23 жовтня 2021; стягнути з Черкаської обласної прокуратури на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт рішення П`ятнадцятої кадрової комісії, оформлене протоколом від 30 серпня 2021 року №9 про відмову у включенні ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 13 вересня 2021 року №141 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора призначити ОСОБА_1 додатковий день (дату, час та місце) для повторного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. Визнано протиправним та скасовано наказ Черкаської обласної прокуратури від 21 жовтня 2021 року №626к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 22 жовтня 2021 року. Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36013,12 грн, з відрахуванням при виплаті установлених податків і зборів.

25 липня 2022 року Черкаська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року. Заявник, посилаючись на пункти 1,3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, за наявності іншого рішення попередньої комісії про допуск його до повторної здачі іспиту та звільнення прокурора з цих підстав з органів прокуратури.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

В обґрунтування касаційної скарги заявник, зокрема, указав на незастосування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норми права, сформовані у постановах Верховного Суду у справах №№160/6204/20, 200/5038/20-а, 160/6596/20, 280/4314/20, 140/3790/19, 440/2682/20, 280/25298/19 та 420/4196/20.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження можливе, за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Водночас застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування окремих положень Закону України від 19 вересня 2019 року №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-IX), Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 (далі - Порядок №221) та Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року №233 (далі - Порядок №233), сформованого у наведених Черкаською обласною прокуратурою прикладах справ, установлено, що такий висновок сформовано за обставин, що не є подібними до спірних правовідносин, так як відсутні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Так, у зазначених заявником справах вирішувалися спори щодо щодо правомірності звільнення прокурорів вже за результатами атестації, правомірність яких (кількість балів) позивачі і оскаржували.

Натомість у цій справі, вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди виходили з того, що під час проходження іспиту вперше ОСОБА_1 набрала 86 балів, що є меншим за прохідний бал, тому вона звернулася до Четвертої кадрової комісії з відповідною заявою щодо надання їй можливості повторно здати іспит, оскільки її погане самопочуттям та негативний психо-емоційний стан вплинули на його результат. Згідно із протоколом засідання Четвертої кадрової комісії від 24 листопада 2020 року №11 заява позивача задоволена, шляхом виключення її зі списку осіб, які не пройшли іспит, однак новий час та дату складання іспиту комісія не указала, так як це питання поза межами її повноважень. Указане рішення Четвертої кадрової комісії, оформлене протоколом від 24 листопада 2020 року №11 є чинним та не скасовано. Надалі, через втрату чинності наказу Генерального прокурора від 10 вересня 2020 року №425 Четверта кадрова комісія припинила свою діяльність, а наказом в.о. Генерального прокурора від 22 липня 2021 року №239 створено П`ятнадцяту кадрову комісію. 30 серпня 2021 року на засіданні П`ятнадцятої кадрової комісії було розглянуте питання про включення позивача до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та проголосовано проти такого включення (питання 36 протоколу № 9). Крім того, на засіданні цієї ж комісії 13 вересня 2021 року прийнято рішення про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з набранням ними балів що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту та ухвалено рішення про неуспішне проходження атестації прокурорами (про що складено протокол №1). У додатку №1 до цього протоколу №11 від 13 вересня 2021 року є ОСОБА_1 (№141). Ураховуючи те, що на час розгляду справи існували протилежні рішення кадрових комісій щодо позивача, водночас ні Закон №113-1Х, ні Порядок №221 та Порядок №233 не наділяють кадрову комісію повноваженнями за тими ж самими обставинами приймати нове рішення чи переглядати власне рішення або рішення попередньої кадрової комісії щодо призначення прокурору нового часу (дати) складання відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди, чи приймати рішення про відмову включити прокурора до графіку складання іспитів, щодо якого вже прийнято рішення про призначення йому нової дати складання іспиту, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Отже, висновки Верховного Суду у справах №№160/6204/20, 200/5038/20-а, 160/6596/20, 280/4314/20, 140/3790/19, 440/2682/20, 280/25298/19 та 420/4196/20 щодо застосування окремих положень Закону №113-IX, Порядку №221 та Порядку №233 не є застосовними до спірних правовідносин через те, що вирішуючи ці спори, суди виходили з інших мотивів та, ухвалювали рішення за інших обставин. Тобто зміст спірних правовідносин у цій справі у порівнянні з наведеними заявником прикладами справ не є подібними.

Водночас у касаційній скарзі Черкаської обласної прокуратури відсутні об`єктивні доводи на спростування висновків судів, а мотиви заявника зводяться до дискреційних повноважень комісій, з посиланням на відсутність правової позиції Верховного Суду щодо питання застосування пункту 17 розділу ІІ Закону №113-IX, пункту 7 розділу І, пункту 6 розділу ІІ Порядку №221 та пункту 7 Порядку №233, без належної аргументації їхнього неправильного застосування судами.

Суд зазначає, що за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Аналізуючи доводи касаційної скарги в цій частині, Верховним Судом установлено, що зміст касаційної скарги викладено шляхом непослідовного опису обставин справи з посиланням на норми, які на думку заявника, що пояснюють межі повноважень дискреційних повноважень кадрових комісій під час прийняття ними відповідного рішення. Проте ці аргументи заявник не виклав у логічному у взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальний характер.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, мотивів щодо правомірності звільнення позивача за наявності двох протилежних рішень, з посиланням на необхідність реалізації реформування системи органів прокуратури. Заявник також указує про неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, однак фактично не погоджується з оцінкою доказів у справі, що свідчить про їхню переоцінку і виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на невідповідність судових рішень висновкам Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення коштів повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко