Справа № 200/10237/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року справа №200/10237/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 р. у справі №200/10237/21 (головуючий І інстанції Галатіна О.О., повне судове рішення складено 06.12.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії, викладені у рішеннях від 13.01.2021 року №69 та від 09.04.2021 року №69 та скасувати зазначені рішення;

- зобов`язати повторно розглянути заяву від 06.01.2021 року про призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 розділу ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи: з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року та з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік»; з 12.03.2010 року по 26.04.2010 року та з 25.05.2010 року по 19.11.2012 року на підприємстві ВАС «Техіновація»; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року на підприємстві АТ «Жданівкавугілля»; період роботи з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року на ВП «Шахта «Калинівська-Східна» ДП «Макіїввугілля»; з 02.07.2004 року по 29.07.2004 року на ВП шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля»; 28 днів безоплатних відпусток за період роботи на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля»; 1 день безоплатної відпустки за період роботи ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені святої Матрони Московської»; 59 днів безоплатних відпусток за період роботи на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля»; 82 дні безоплатних відпусток, прогулів, неявок на роботу за період роботи з 12.03.2010 року по 26.04.2010 року та з 25.05.2010 року по 19.11.2012 року на підприємстві ВАТ «Техіновація», з зарахуванням:

- до пільгового стажу за кожний повний рік роботи гірником очисного забою, з 15.04.2003 року по 02.08.2003 року; з 27.09.2003 року по 29.07.2004 року; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року; з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року; з 01.08.2005 року по 12.02.2007 року ; з 26.01.2009 року по 09.04.2009 року; з 25.05.2009 року по 15.09.2009 року; з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року; з 12.03.2010 року по 26.04.2010 року; з 25.05.2010 року по 19.11.2012 року; з 03.12.2012 року по 31.08.2013 року; з 14.09.2013 року по 06.01.2021 року за 1 рік роботи 3 місяці;

- додатково зарахувавши до пільгового стажу по одному року за кожний повний рік роботи за Списком 1, відповідно до абз. 10 частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.01.2021 року № 69 та від 09.04.2021 року № 69 якими відмовлено в призначенні пенсії. Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 06.01.2021 року про призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 розділу ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи: з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року та з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік»; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року на підприємстві АТ «Жданівкавугілля»; період роботи з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року на ВП «Шахта «Калинівська-Східна» ДП «Макіїввугілля»; з 02.07.2004 року по 29.07.2004 року на ВП шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом не було враховано, що ним правомірно було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Відповідач вважає, що ним правомірно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи: з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року та з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року, так як позивачем не надано уточнюючої довідки про пільговий стаж; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року, так як в реєстрі застрахованих осіб відсутні данні про відомості спец стажу; з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року, так як в реєстрі застрахованих осіб відсутні данні про відомості спец стажу; та дні безоплатних відпусток та прогулів, неявок на роботу.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач 06.01.2021р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.01.2021 року №69 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року та з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року, так як позивачем не надано уточнюючої довідки про пільговий стаж; періодів роботи з 12.03.2010 року по 26.04.2010 року та з 25.05.2010 року по 19.11.2012 року так як заявником на надано уточнюючої довідки про пільговий стаж; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року, так як в реєстрі застрахованих осіб відсутні данні про відомості спец стажу; з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року, так як в реєстрі застрахованих осіб відсутні данні про відомості спец стажу; 28 днів безоплатних відпусток за період роботи на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля»; 1 день безоплатної відпустки за період роботи ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені святої Матрони Московської»; 59 днів безоплатних відпусток за період роботи ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля».

02.04.2021р. позивач знов звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 09.04.2021 року №69 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року та з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року, так як позивачем не надано уточнюючої довідки про пільговий стаж; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року, так як в реєстрі застрахованих осіб відсутні данні про відомості спец стажу; з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року, так як в реєстрі застрахованих осіб відсутні данні про відомості спец стажу; 28 днів безоплатних відпусток за період роботи на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля»; 1 день безоплатної відпустки за період роботи ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені святої Матрони Московської»; 59 днів безоплатних відпусток за період роботи ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля»; 82 дні безоплатних відпусток, прогулів, неявок на роботу за період роботи з 12.03.2010 року по 26.04.2010 року та з 25.05.2010 року по 19.11.2012 року на підприємстві ВАТ «Техіновації».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Пунктом 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р..

В період з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року на підставі постанови Верховної Ради України 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10.

В період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

З 16 січня 2003 року по 24 червня 2016 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку про те, що період роботи з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року та з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік»; з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року на підприємстві АТ «Жданівкавугілля»; період роботи з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року на ВП «Шахта «Калинівська-Східна» ДП «Макіїввугілля»; з 02.07.2004 року по 29.07.2004 року на ВП шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, оскільки трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначених періодів в якості пільгового стажу без надання відповідних довідок.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем до матеріалів справи надано ксерокопію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , яка містить наступні відомості :

- з 27.09.2003 року по 29.07.2004 року на ВП шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» гірничоробочим очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 19.08.2004 року по 10.12.2004 року на підприємстві АТ «Жданівкавугілля» гірничоробочим очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 08.02.2005 року по 04.05.2005 року на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік» гірничоробочим очисного забою з повним підземним робочим днем;

- 01.08.2005р. по 12.07.2007р. гірничоробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею Шахта «Бутівська» ДП «Макіїввугілля»;

- 20.08.2007р. по 03.12.2007р. електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею ТОМ «Шахтострой»;

- 12.03.2008р. по 09.06.2008р. електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею АП Шахта ім.О.Ф.Засядько.

Також надано дублікат трудової книжки НОМЕР_2 яка містить наступні відомості:

- з 27.09.2003 року по 29.07.2004 року на ВП шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» гірничоробочим очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 21.02.2007 року по 01.03.2007 року на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік електрослюсар підземний з повним підземним робочим днем;

- з 26.01.2009 року по 09.04.2009 гірничоробочим очисного забою 4 розряду з повним підземним робочим днем

- з 25.05.2009 року по 15.09.2009 року ВП «Шахта «Калинівська-Східна» ДП «Макіїввугілля» гірничоробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті;

- з 26.10.2009 року по 25.02.2010 року ВП «Шахта «Калинівська-Східна» ДП «Макіїввугілля» гірничоробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Отже, займані посади у спірний період роботи позивача належали до категорій посад, визначених Списком № 1, які дають право на пільгову пенсію.

За результатами судового розгляду встановлено, що у трудовій книжці позивача, відомості про роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, внесені відповідно до вимог Інструкції, крім того, містяться всі необхідні оформлені належним чином відомості про займану посаду і період виконуваної роботи для підтвердження стажу роботи на підприємствах Промисловому об`єднанні «Макіїввугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка», Відокремлений підрозділ «Шахта «Холодна Балка» Державного підприємства «Макіїввугілля».

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком №1, що надає йому можливість включення цих періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як вбачається із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до пункту 10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

В той же час, за приписами пункту 4 Порядку №442 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Таким чином, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах, що є неправомірним. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. У свою чергу особа, яка працює на посаді, та по якій має, бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна дійти висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, за якими документи з атестації робочих місць відсутні з незалежних від них причин, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно прийнято спірне рішення про відмову у призначені позивачеві пенсії на пільгових умовах.

Щодо доводів відповідача про те, що надані позивачем на підтвердження свого трудового стажу уточнюючи довідки не були прийняті до уваги при призначенні пенсії в зв`язку з тим, що вони видані на непідконтрольній території, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підприємство «Шахта «Холодна Балка» не можна вважати органами або особами, що створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом, у розумінні положень статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», а позивач не може бути позбавлений свого права через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Макіївка Донецької області.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи намібійський виняток у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на призначення пенсії з підстави знаходження підприємств та підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності призначення та/або перерахунку пенсії.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 р. у справі № 200/10237/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 р. у справі № 200/10237/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 09 серпня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 09 серпня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко