Справа № 120/73/22-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

10 серпня 2022 р. Справа №120/73/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Вінницькій області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений підрозділ ДПС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність спірних податкових повідомлень - рішень, так як на сьогодні саме фермерське господарство «Нова Україна», а не фізична особа ОСОБА_1 , використовує на умовах оренди земельні ділянки, що перебувають у власності фізичної особи ОСОБА_1 , яка є засновником та учасником фермерського господарство «Нова Україна», а тому саме Фермерського господарство здійснює права Орендаря за договором оренди. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, судове засідання.

У встановлені строки відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та обставинами, викладеними у позовній заяві. По суті спірних правовідносин з посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі №400/1730/19 зазначив, що у правовідносинах з орендної плати за землі державної та комунальної власності, які були надані фізичній особі для створення фермерського господарства: податковий обов`язок щодо сплати орендної плати у таких правовідносинах лежить на орендарі земельної ділянки, який визначений в договорі оренди земельної ділянки і право користування земельною ділянкою якого зареєстровано в державному реєстрі речових прав. Податковий обов`язок щодо сплати орендної плати за землі державної та комунальної власності виникає у фермерського господарства, для створення якого фізичній особі була надана земельна ділянка, після переходу до нього прав орендаря в установленому законом порядку. Оскільки, відповідно до п.288.2 ст.288 Податкового кодексу України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, то Позивач, (засновник фермерського господарства), на думку відповідача, повинен сплачувати спірні загальнообов`язкові платежі.

Дослідивши усі обставини справи, та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

У власності ОСОБА_1 перебувають земельні ділянки: 1) кадастровий номер :04:002:0018, загальною площею 0,8478 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ №035377, виданого 25.11.2010 Жорницькою сільською радою Іллінецького району Вінницької області; 2) кадастровий номер :04:001:0056, загальною площею 0,2702 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯА №807581, виданого 12.07.2005 Жорницькою сільською радою Іллінецького району Вінницької області; 3) кадастровий номер :04:001:0200, загальною площею 0,1622 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯМ №915926, виданого 23.08.2012 Жорницькою сільською радою Іллінецького району Вінницької області.

26.10.2020 між ОСОБА_1 (орендодавець) та фермерським господарством «Нова Україна» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:002:0018, загальною площею 0,8478 га) з метою використання у господарській діяльності Орендаря. Даний договір посвідчено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №1380. Згідно п.4.1 орендна плата вноситься орендарем орендодавцю за кожен рік оренди у розмірі 0,1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки у грошовій та/або безготівковій формі, становить 1802 (одна тисяча вісімсот дві) грн 36 копійок на дату укладання даного договору. Вказаний договір укладено строком 10 (десять) років з дня його нотаріального посвідчення. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 26.10.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

30.12.2020 між ОСОБА_1 (орендодавець) та фермерським господарством «Нова Україна» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:0056, загальною площею 0,2702 га з метою використання у господарській діяльності Орендаря. Даний договір посвідчено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №1773. Згідно п.4.1 орендна плата становить 500 гривень у грошовій або безготівковій формі, на дату укладання даного Договору, з урахуванням індексації. Вказаний Договір укладено строком 10 років з дня його нотаріального посвідчення. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 30.12.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

26.10.2020 між ОСОБА_1 (орендодавець) та фермерським господарством «Нова Україна» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:0200, загальною площею 0,1622 га) з метою використання у господарській діяльності Орендаря. Даний договір посвідчено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №1379. Згідно п.4.1 орендна плата вноситься орендарем орендодавцю за кожен рік оренди у розмірі 0,1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки у грошовій та/або безготівковій формі, вказаний договір укладено строком 10 років. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 26.10.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

05.07.2021 позивачем поданою заяву до ГУ ДПС у Вінницькій області у якій додатково повідомлено податкову службу про те, що зазначені вище земельні ділянки загальною площею 1,2802 га передані в оренду ФГ «Нова Україна». Відповідні копії документів також надано до згаданої заяви.

10.05.2021 ГУ ДПС у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 , за 2021 рік винесено податкові повідомлення-рішення щодо донарахування земельного податку з фізичних осіб: №5-0228 на суму 54070,99 грн; №5-0228 на суму 13125,78 грн; №5-0228 на суму 7879,35 грн.

Позивач не погоджується із зазначеним рішеннями, вважаючи, що він не є платником спірних податкових зобов`язань, адже належні її земельні ділянки перейшли у користування юридичної особи - фермерського господарства «Нова Україна». Тому, орендну плату за орендовані земельні ділянки має сплачувати саме фермерське господарство «Нова Україна».

Відтак, на думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України від 02.12.2010 №2755-VI).

Відповідно до п.7.3 ст.7 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно із п. п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно п.288.2 ст.288 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Пунктом 288.3 статті 288 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI встановлено, що об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4 ст.288 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI).

Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 за №161-XIV (далі - Закон від 06.10.98 №161-XIV), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч.2 ст.16 Закону від 06.10.98 №161-XIV).

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч.1, 2 ст.21 Закону від 06.10.98 №161-XIV).

Отже, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, тобто з дня державної реєстрації права оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки. Сплата орендної плати є обов`язком орендаря, яке кореспондується з його правом користування земельною ділянкою.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначає Закон України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 №973-IV (далі - Закон від 19.06.2003 №973-IV).

Згідно із ч.1 ст.5 Закону від 19.06.2003 №973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.

Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України (ч.1 ст.7 Закону від 19.06.2003 №973-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 19.06.2003 №973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Статтею 12 Закону від 19.06.2003 №973-IV передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Встановлюючи, що землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди, Закон від 19.06.2003 №973-IV при цьому не встановлює будь-яких виключень щодо правового регулювання оренди земельної ділянки. Не встановлює цей Закон і такі наслідки, як набуття фермерським господарством права оренди земельної ділянки, яка була надана громадянину для створення фермерського господарства, в силу факту державної реєстрації фермерського господарства.

Суд враховує, що Великою Палатою Верховного Суду задля формування єдиної практики у питанні застосування приписів Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про фермерське господарство", щодо процедури оформлення переходу прав та обов`язків орендаря від фізичної особи до створеного нею фермерського господарства, розглядалася справа №927/79/19, за результатами перегляду якої 30.06.2020 було прийнято постанову.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила: що "Згідно із частиною першою статті 8-1 Закону України "Про оренду Землі" право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

Разом з тим, вищенаведеними нормами Закону України "Про фермерське господарство" запроваджений механізм, за яким земельна ділянка спочатку надається в оренду громадянину з метою здійснення підприємницької діяльності (для ведення фермерського господарства), проте останній може використовувати її лише шляхом створення фермерського господарства як форми здійснення своєї підприємницької діяльності. Таке фермерське господарство створюється після отримання громадянином земельної ділянки в оренду. З моменту створення цього фермерського господарства та його державної реєстрації до нього за нормами Закону України "Про фермерське господарство" переходять права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі.

Отже, в цьому випадку не відбувається відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки, що обмежено частиною першою статті 8-1 Закону України "Про оренду Землі", а здійснюється встановлений нормами Закону України "Про фермерське господарство" перехід прав та обов`язків орендаря земельної ділянки від громадянина до створеного ним фермерського господарства. При цьому такий перехід відбувається в силу вищенаведених норм Закону України "Про фермерське господарство" та не потребує вчинення сторонами орендних правовідносин будь-яких додаткових дій, у тому числі укладення додаткових угод".

Крім того, в п.6.17 постанови від 30.06.2020 в справі №927/79/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після проведення державної реєстрації фермерського господарства та переходу до нього в силу вищенаведених норм Закону № 973-IV прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі таке господарство звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним договору оренди землі державної та комунальної власності, укладеного засновником цього фермерського господарства.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду фактично вказала, що необхідно внести до державного реєстру відомості про фактичного землекористувача.

Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в справі №400/1730/19 постанова від 18.06.2021 зазначив наступне - "колегія суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формує такий висновок щодо застосування норм підпунктів 288.1, 288.2 статті 288 ПК, статтей 125, 126 Земельного кодексу України, частини другої статті 16, частин першої, другої статті 21 Закону України «Про оренду землі», статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» у правовідносинах з орендної плати за землі державної та комунальної власності, які були надані фізичній особі для створення фермерського господарства: податковий обов`язок щодо сплати орендної плати у таких правовідносинах лежить на орендарі земельної ділянки, який визначений в договорі оренди земельної ділянки і право користування земельною ділянкою якого зареєстровано в державному реєстрі речових прав. Податковий обов`язок щодо сплати орендної плати за землі державної та комунальної власності виникає у фермерського господарства, для створення якого фізичній особі була надана земельна ділянка, після переходу до нього прав орендаря в установленому законом порядку."

Аналізуючи викладені вище норми законодавства та практику Верховного Суду можна зробити висновок, що обов`язок сплати земельного податку покладений на ту особу, яка зазначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що земельні ділянки були передані позивачем в оренду фермерському господарству «Нова Україна», а договори оренди земельних ділянок належним чином зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, відтак слід дійти висновку про відсутність у позивача податкового обов`язку зі сплати земельного податку з фізичних осіб".

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується належне оформлення передачі спірних земельних ділянок, фермерському Господарству «Нова Україна», як землекористувачу.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, на думку суду, відповідачем безпідставно визначено суму податкового зобов`язання за орендну плату з фізичних осіб та додатково покладено обов`язок її сплати на фізичну особу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що спірні податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Вінницькій області є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області за №5-0228 на суму 54070,99 грн, №5-0228 на суму 13125,78 грн, №5-0228 на суму 7879,35 грн, щодо визначення фізичній особі ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» на загальну суму 75076,12 грн (сімдесят п`ять тисяч сімдесят шість гривень 12 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2724 грн (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений підрозділ ДПС (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, поштовий індекс: 21028).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар