Справа № 120/4030/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 серпня 2022 р. Справа № 120/4030/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (далі - ІПДМ, Інспекція, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 23.03.2022 за допомогою електронного кабінету моряка надав відповідачу послужну книжку моряка (далі - ПКМ) і записи для підтвердження стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана. Однак, Інспекцією верифікацію (підтвердження) стажу позивача було відхилено у зв`язку із порушенням правил внесення записів до ПКМ, а саме: виправленням дати посадки на судно та відсутністю суднової печатки.

В обґрунтування протиправності дій відповідача щодо відмови у підтвердженні стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана представник позивача зазначає, що на всіх наданих для верифікації сторінках ПКМ наявні суднові печатки, в яких, зокрема зазначається назва судна, що збігається із першою графою "назва судна". Наголошує, що у посвідченні особи моряка ОСОБА_1 містяться відомості щодо назви судна й судновласника, дата і місце найняття, посада, дата і місце звільнення, підпис капітана чи судновласника, аналогічні записам у ПКМ із аналогічними судновими печатками. Також представник позивача зазначає, що у разі сумнівів у недостовірності печатки (аналогічний відтиск якої міститься й у посвідчені особи моряка) з метою встановлення дійсності суднової печатки задля підтвердження перебування ОСОБА_1 на суднах, зазначених у ПКМ, відповідач мав змогу звернутися із відповідними запитами до судновласника, однак таких дій зі сторони ІПДМ не було здійснено. Звертає увагу суду, що судновласники суден, на яких працював позивач, жодного разу не піддавали сумніву щодо дійсності записів, зроблених як то в посвідчені особи моряка, так і в ПКМ.

Відтак, на переконання сторони позивача, наведені формальні підстави для відмови позивачеві у врахуванні періодів його перебування на суднах згідно з ПКМ не відповідають нормам, встановленим частиною другою статті Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме є непропорційними, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, сторонам встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

15.06.2022, у встановлений судом строк, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ІПДМ, в якому відповідач просить у задоволенні вимог позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що Інспекція не належить до суб`єктів владних повноважень, не здійснює публічні владні управлінські функції та не є суб`єктом надання адміністративної послуги. Вважає, що позивачем невірно обрано юрисдикцію даної судової справи, оскільки положення, зазначені в позовній заяві, не відповідають вимогам основних засад адміністративного судочинства, змісту публічно-правового спору, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

В обґрунтування правомірності відмови у здійсненні верифікації (підтвердження) стажу позивача Інспекція зазначає, що у ПКМ, що належить позивачеві, на сторінках № 20-21, 22-23, 24-25, 26-27, 28-29, 32-33 відсутня печатка судна, в той же час наявна на вказаних сторінках ПКМ печатка із написом "Master" є печаткою капітана судна, а не судновою печаткою, як того вимагає додаток 13 наказу до Міністерства інфраструктури України від 18.10.2013 №811. Також звертає увагу, що на сторінках 30-31 ПКМ міститься виправлення в місяці посадки на судно (july виправили на june).

Відповідач зазначає, що обов`язковою умовою для схваленого стажу в розумінні як міжнародного законодавства, так і національного законодавства України, є підтвердження відповідного трудового стажу моряка належними документами, якими є трудова книжка, та в розумінні спеціальної норми, ПКМ. Вважає, що прийняте рішення щодо відхилення стажу позивача не є суто формальною відмовою, як про це стверджує позивач, а є зваженим рішенням, яке ґрунтується на забезпеченні суспільних інтересів у сфері безпеки життя інших людей, що вимагає надзвичайної обережності та достатнього рівня перевірки з метою попередження аварійних подій, що можуть призвести до тяжких наслідків. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими.

Також відповідач звертає увагу суду, що документи моряками подаються через електронний сервіс Кабінет моряка або безпосередньо до філії ДП "Моррічсервіс" та після їх надходження, секретарі Державної кваліфікаційної комісії (далі - ДКК) проводять відцифровку та верифікацію, за наслідком перевірки цих документів членами ДКК приймається рішення стосовно відповідності цих документів вимогам встановленим законом. Зазначає, що ДКК є незалежними колегіальними органами, які утворюються Інспекцією, та відповідач не має жодного впливу на прийнятті ДКК рішення й не може нести за них відповідальність.

Ухвалою від 15.06.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

06.07.2022 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, за змістом якої сторона позивача не погоджується з доводами відповідача, вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача, вчинені внаслідок виконання владних управлінських функцій, а позивач не набуває та не оспорює речове право, то спір стосується не приватноправових відносин, а здійснення відповідачем владних управлінських функцій відносно позивача, та повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Вважає, що відповідач, здійснюючи владні управлінські функції шляхом реалізації державної політики у системі дипломування моряків, порушив право та інтереси позивача шляхом відмови у верифікації стажу, зазначеного у ПКМ.

В обґрунтування протиправності дій відповідача щодо відмови у підтвердженні стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана представник позивача зазначає, що у додатку 13 до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.10.2013 №811 немає жодної вимоги до суднової печатки. Крім того, у вказаному наказі, Конвенції ПДНВ з поправками, а також у Манільських поправках до додатка до Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти (ПДНВ) 1978 року із поправками не містяться зразки суднової печатки, не вказуються які саме відомості повинна містити суднова печатка (форма, діаметр, зображення, написи, колір, тощо), а тому кожен власник судна не залежно від країни та континенту вправі на свій розсуд виготовляти суднові печатки.

Також сторона позивача просить звернути увагу суду, що у посвідченні особи моряка містяться печатки крюінгових компаній ТОВ "БСМ КРЮІНГ СЕРВІС ЦЕНТР УКРАЇНА" та ТОВ "Унівіс ЛТЛ", які займаються підбором екіпажу та які в даному випадку надавали неодноразові посередницькі поступі із працевлаштування позивача, із підписом капітана та судновими печатками, ідентичними тим, що й в ПКМ. Тобто посвідчення особи моряка, на переконання сторони позивача, є ще одним доказом того, що позивач дійсно працював на суднах на посаді старшого помічника капітана, зазначених у ПКМ та які відповідач відмовляється верифікувати. Звертає увагу, що предмет спору в межах цієї справи не охоплює сторінки 30-31 ПКМ та взагалі не стосується даної справи, з приводу зазначеного стажу на сторінках 30-31 позивач жодних вимог не висував.

Формальні неточності (зазначення трьох літер замість повної назви місяця), за результатами яких позивачеві було відмовлено у підтверджені робочого стажу, на думку представника позивача, є проявом надмірного формалізму зі сторони відповідача, та в жодному разі не створюють, як то вважає відповідач будь-яку небезпечну ситуацію на судні, не впливає на психофізичні та біологічні якості позивача під час аварій та взагалі неточності у назві місяця не ставлять під сумнів компетенцію позивача як морського спеціаліста.

Сторона позивача також вважає, що відповідач навмисно намагається ввести суд в оману, наділяючи ДКК повноваженнями із верифікації стажу, які згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 377 від 07.05.2007 "Про затвердження Порядку роботі Державних кваліфікаційних комісій" не відносяться до їх компетенції, та намагається віднести секретаря ДКК до комісії та приховати факт того, що секретар ДКК є працівником Інспекції.

15.07.2022 сторона позивача подала до суду додаткові докази, а саме копію адвокатського запиту до Адміністрації судноплавства від 04.07.2022, копію відповіді від Адміністрації судноплавства № 2345/402/15-22 від 12.07.2022, копії адвокатських запитів до капітанів ОСОБА_2 та Литвиненка К.К. та копії відповідей на адвокатські запити від зазначених капітанів.

26.07.2022 на адресу суду від Інспекції надійшли заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях відповідач, зокрема не погоджується з позицією сторони позивача про монопольне становище на ринку України Інспекції, наголошує, що рішення про відмову у підтвердженні позивачеві стажу приймалося виключно на підставі поданих документів, а тому просить не враховувати надані представником позивача письмові відповіді ТОВ "БСМ КРЮІНГ СЕРВІС ЦЕНТР Україна" та ТОВ "Унівіс ЛТД".

29.07.2022 відповідач подав до суду додаткові пояснення щодо наданих представником позивача додаткових доказів.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Водночас дата постановлення судового рішення у цій справі обумовлена перебуванням головуючого судді у відпустці.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд установив, що ОСОБА_1 за своєю спеціальністю є моряком, має диплом штурмана далекого плавання і обіймає посаду старшого помічника капітана суден валовою місткістю 500 і більше. Даний факт підтверджується посвідченнями особи моряка за № АВ 634885 (03.05.2019 - 03.05.2024), № НОМЕР_1 (03.02.2015 - 03.02.2020), № НОМЕР_2 (09.07.2007 - 09.07.2012) й дипломом та підтвердженням до нього № 14248.2016.07, виданим 10.08.2016 капітаном Миколаївського морського порту.

23.03.2022 позивач за допомогою електронного кабінету моряка надав відповідачу ПКМ із записами для підтвердження стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана за наступними роботами:

на судні "ORIENT ALLIANCE" період з 23.09.2016 по 14.01.2017 (стор. 20-21);

на судні "ORIENT TIGER" період з 18.05.2017 по 16.09.2017 (стор. 22-23);

на судні "ORIENT TIGER" період з 16.01.2018 по 11.06.2018 (стор. 24-25);

на судні "ORIENT TIDE" період з 16.11.2018 по15.03.2019 (стор. 26-27);

на судні "INTERLINK PROBITY" період з 23.03.2021 по 26.07.2021 (стор. 32-33).

Однак, Інспекцією не підтверджено вказаний стаж роботи позивача, переведено в електронному кабінеті моряка в розряд Недійсний (IDморяка 585466), оскільки "не заповнені усі пункти запису згідно правил заповнення послужної книжки моряка", тобто в ПКМ містяться відповідні недоліки, а саме заповнення ПКМ з порушеннями Правил внесення записів до послужної книжки моряка додатку 13 до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.10.2013 №811.

Не погодившись із відхиленням стажу, позивач 22.04.2022 на електрону адресу відповідача надіслав скаргу. 05.05.2022 Інспекцією надано відповідь на скаргу, в якій вказано, що верифікація стажу здійснюється на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 18.10.2013 №811, яким затверджені правила внесення записів до ПКМ (додаток 13). Верифікацію (підтвердження) стажу ОСОБА_1 було відхилено у зв`язку із порушенням зазначених правил внесення записів до ПКМ, а саме: виправленням дати посадки на судно та відсутністю суднової печатки.

ОСОБА_1 , вважаючи, що дії відповідача щодо відмови у підтвердженні йому стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана є протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які були досліджені в процесі розгляду адміністративної справи, суд брав до уваги такі положення матеріального законодавства.

Статтею 51 Кодексу торговельного мореплавства України (вимоги до кваліфікації членів екіпажу) передбачено зокрема, що до зайняття посад капітана та інших осіб командного складу судна допускаються особи, які мають відповідні звання та пройшли обов`язкову підготовку на умовах, визначених Міжнародною конвенцією про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 07.08.2013 № 567 затверджено Положення про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння (далі Положення № 567).

Положенням про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння передбачено, що звання осіб командного складу - кваліфікаційна категорія, яка присвоюється особі залежно від рівня освіти, професійної компетентності, стажу роботи на суднах, підтверджується видачею диплома та надає право такій особі займати посаду або посади на морських суднах, визначені у дипломі та підтвердженні до нього (абзац восьмий пункту 4 розділу І Положення № 567).

Даним Положенням також дається визначення поняттю стажу роботи на судні, а саме: стаж роботи на судні - робота або проходження практичної підготовки на судні, що відноситься до видачі або підтвердження диплома або присвоєння іншої кваліфікації (абзац дев`ятнадцятий пункту 4 розділу I Положення № 567).

Розділом IV Положення № 567 передбачено, що особам, які претендують на присвоєння звання судноводіїв, необхідно відповідати вимогам. Так, підпунктом 4 пункту 1 розділу IV вищенаведеного Положення передбачено, що для присвоєння звання капітана далекого плавання та отримання права на зайняття посади капітана морських суден валовою місткістю 500 одиниць і більше відповідно до Правила ІІ/2 Конвенції ПДНВ та національних вимог необхідно:

мати схвалену морську вищу освіту з освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра за спеціальністю "Судноводіння" і відповідати стандарту компетентності, визначеному в розділі А-ІІ/2 Кодексу ПДНВ, у повному обсязі передбаченому для старшого помічника капітана для суден валовою місткістю 3000 одиниць або більше, та національним вимогам;

мати документально підтверджений стаж роботи на судні не менше вісімнадцяти місяців на посаді старшого помічника капітана на морських суднах валовою місткістю 500 одиниць і більше в далекому плаванні;

мати чинні свідоцтва про відповідну схвалену обов`язкову підготовку;

мати диплом штурмана далекого плавання або сертифікат компетентності старшого помічника капітана чи капітана, виданий іноземною державою, з якою Україна підписала договір про визнання сертифікатів компетентності (дипломів) моряків цієї держави;

мати диплом оператора ГМЗЛБ (загальний);

пройти підготовку за програмою післядипломної освіти (підвищення кваліфікації) відповідно до пункту 11 розділу II цього Положення;

підтвердити кваліфікацію в ДКК відповідно до стандартів компетентності, визначених в розділі А-ІІ/2 Кодексу ПДНВ, шляхом проходження комп`ютерного тестування за допомогою програмного забезпечення інформаційно-телекомунікаційної системи.

Таким чином, однією із вимог для присвоєння звання капітана далекого плавання та отримання права на зайняття посади капітана морських суден валовою місткістю 500 одиниць і більше є наявність документально підтвердженого стажу роботи на судні не менше вісімнадцяти місяців на посаді старшого помічника капітана на морських суднах валовою місткістю 500 одиниць і більше в далекому плаванні.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, 23.03.2022 позивач за допомогою електронного кабінету моряка надав відповідачу ПКМ із записами для підтвердження стажу роботи на судні на посаді старшого помічника, однак верифікацію (підтвердження) стажу ОСОБА_1 було відхилено у зв`язку із порушенням правил внесення записів до ПКМ.

Визначаючись щодо повноважень відповідача, суд враховує таке.

На виконання вимог Міжнародної конвенції з підготовки та дипломування моряків і несення вахти та Кодексу торговельного мореплавства і з метою здійснення ефективного нагляду за функціонуванням національної системи підготовки і дипломування моряків Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 31.01.2001 № 83 "Про вдосконалення державного нагляду за станом підготовки та дипломуванням моряків". Вказаною постановою було, зокрема, погоджено з пропозиціями Міністерства транспорту про утворення Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків та її представництва (філії, відділення) у відповідних регіонах України і затверджено положення про цю інспекцію, передбачивши, що до її компетенції належить підтвердження дипломів, кваліфікаційних свідоцтв та інших документів моряків, визначених законодавством.

Наказом Міністерства транспорту України №693 від 17.10.2001 було затверджено Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків (далі - Положення №693).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 № 739 "Деякі питання підготовки та дипломування моряків", яка набрала чинності з 22.10.2020, внесено зміни до актів Кабінету Міністрів України; визнано такими, що втратили чинність, деякі постанови Кабінету Міністрів України. Внаслідок прийняття цієї постанови Кабінету Міністрів України Міністерством інфраструктури України прийнято: наказ від 12.10.2020 № 614 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України та втрату чинності наказу Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року № 693"; наказ від 30.09.2020 № 591 "Про припинення шляхом ліквідації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків".

В подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 640/31875/20 суд визнав протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 №739 "Деякі питання підготовки та дипломування моряків"; визнав протиправним та нечинним з моменту прийняття наказ Міністерства інфраструктури України від 12.10.2020 №614 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України та втрату чинності наказу Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року №693"; визнав протиправним та скасував наказ Міністерства інфраструктури України від 30.09.2020 №591 "Про припинення шляхом ліквідації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №640/31875/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 залишено без змін.

Відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 (із змінами), рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 640/31875/20 наказом Міністерства інфраструктури України від 22.11.2021 № 631 скасовано наказ Міністерства інфраструктури України від 12.10.2020 № 614 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України та втрату чинності наказу Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року № 693".

Відтак, Положення № 693 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 Положення № 693 Інспекція є державною організацією, заснованою на державній власності, і належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Згідно з підпунктом 3.2 пункту 3 Положення №693 основними завданнями Інспекції є: підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних кваліфікаційних комісіях (далі - ДКК), а також підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 4 Положення №693 Інспекція відповідно до покладених на неї завдань: 4.1) створює постійно діючі ДКК для підтвердження кваліфікації моряків; 4.2) веде реєстр усіх виданих на території України документів, згаданих пунктом 3.2 цього Положення, термін чинності яких минув або був продовжений, або дія яких була призупинена, або які були анульовані чи заявлені як загублені або знищені, а також веде реєстр виданих пільгових дозволів; 4.3) підтверджує дійсність документів, передбачених пунктом 3.2 цього Положення; 4.4) за дорученням Міністерства інфраструктури України розглядає проекти нормативних актів, стандартів, навчальних програм та інших документів з питань підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків, надає свої зауваження та пропозиції до них; 4.5) готує та видає аналітичні, довідкові, інформаційні, навчальні, методичні, науково-популярні та інші матеріали з питань підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків; 4.6) за дорученням Міністерства інфраструктури України організовує проведення науково-дослідних та науково-методичних робіт стосовно вдосконалення національної системи підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків; бере участь у їх виконанні; 4.7) здійснює за дорученням Міністерства інфраструктури України представництво та захист в ІМО інтересів України з питань підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків, аналізує та узгоджує пропозиції міністерств, інших центральних органів виконавчої влади щодо розгляду цих питань в ІМО та подає узагальнені пропозиції до Міністерства інфраструктури України; 4.8) за дорученням Міністерства інфраструктури України готує звіти та іншу інформацію в ІМО, здійснює запити та дає відповіді щодо дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, а також пільгових дозволів уповноваженим органам та установам зарубіжних країн - Сторін Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками (далі - Конвенція) та судноплавним компаніям; 4.9) на договірних засадах надає судноплавним компаніям та посередницьким організаціям з найму моряків та іншим організаціям інформацію щодо дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, надає їм консультаційні послуги; 4.10) здійснює атестацію інструкторів навчально-тренажерних закладів, що здійснюють підготовку моряків, згідно з вимогами правила I/6 Конвенції ( 995_053 ); 4.11) видає послужні книжки моряка, підтвердження, що засвідчують визнання дипломів відповідно до вимог правила I/10 Конвенції ( 995_053 ); 4.12) здійснює інші функції на виконання покладених на Інспекцію завдань відповідно до чинного законодавства України; 4.13) проводить відповідно до законодавства перевірку знань працівників суб`єктів перевезення небезпечних вантажів у галузі морського і річкового транспорту.

Окрім того, наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 18.04.2022 № 109 затверджено Статут Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, п. 3.1 якого метою діяльності Інспекції є реалізація державної політики із обслуговування громадян, фізичних осіб, забезпечення функціонування державних та суспільних потре щодо створення сучасних умов обслуговування громадян, фізичних осіб, забезпечення функціонування і сталого розвитку національної системи дипломування моряків, дотримання та несення вахти Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками (далі - Конвенція), представництва та захисту в Міжнародній організації (далі - ІМО) інтересів України та ефективного використання закріпленого за Інспекцією державного майна. Згідно з п. 3.2 вказаного статуту Інспекція з метою виконання своїх завдань, зокрема створює постійно діючі ДКК для підтвердження кваліфікації моряків (пп. 3.21.1); веде реєстр усіх виданих на території України документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, термін чинності яких минув або був продовжений, або дія яких була призупинена, або які були анульовані чи заявлені як загублені або знищені, а також веде реєстр виданих пільгових дозволів (пп. 3.2.2); підтверджує дійсність документів, передбачених пунктом 2.2 цього Статуту; видає послужні книжки моряка, підтвердження, що засвідчують визнання моряків відповідно до вимог правила Ш/10Конвенції (пп. 3.2.10).

Відповідно до інформації, розташованої на веб-сайті Інспекції "https://itcs.gov.ua/pro-inspektsiyu/" під час виконання основних завдань Інспекція надає послуги у сфері забезпечення безпеки судноплавства, серед яких:

перевірка знань та підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних кваліфікаційних комісіях, а також підтвердження дипломів, кваліфікаційних свідоцтв та інших документів моряків, визначених законодавством України;

перевірка знань працівників суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на морському і річковому транспорті;

видача підтверджень, що засвідчують визнання дипломів відповідно до вимог правила 1/10 Конвенції ПДНВ;

ведення реєстру всіх виданих на території України документів моряків та підтвердження їх дійсності.

Судом встановлено, що Міністерством інфраструктури України та Інспекцією розроблено сервіс електронний кабінет моряка, за допомогою якого відбувається верифікація напрацьованого моряком досвіду, який належить та адмініструється Інспекцією.

Згідно з інформацією на сайті Першого українського центру надання інформаційних послуг для моряків "https://pershii.com.ua/veryfikacziya-dokumentiv/" "...для того, щоб відправити свій досвід на верифікацію, моряку необхідно:

Зайти до свого профілю електронного кабінету моряка.

У розділі "Послуги" виберіть функцію "Подання документів на верифікацію".

У списку вибираєте необхідний тип документа.

Завантажуєте якісні скан-копії всіх сторінок послужної з контрактами, які ви хочете верифікувати.

Після того, як ви натиснули кнопку "подати заявку", ваш документ автоматично відправляється на верифікацію до ІПДМ. Далі вже секретар Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків заповнюватиме необхідні дані та оцифровуватиме документи, що підтверджують ваш досвід роботи...".

Крім того, суд враховує, що у відзиві на позовну заяву Інспекція зазначає, що документи моряками подаються через електронний сервіс Кабінет моряка або безпосередньо до філії ДП "Моррічсервіс". Після їх надходження, секретарі Державної кваліфікаційної комісії (далі - ДКК) проводять відцифровку та верифікацію.

Також суд враховує, що роз`яснення щодо причин відхилення верифікації (підтвердження) стажу ОСОБА_1 було надано саме ІПДМ.

З огляду на викладене суд робить висновок, що верифікація напрацьованого моряком досвіду відбувається в електронному кабінеті моряка. Завантажений стаж перевіряють співробітники Інспекції, яка й відповідає за термін верифікації документів та появу їх в електронному кабінеті моряка.

Відтак, доводи Інспекції про те, що вона є неналежним відповідачем у справі суд вважає необґрунтованими.

Щодо доводів відповідача про порушення правил предметної юрисдикції, то суд зазначає таке.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Суд зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В межах предмету даного спору саме відповідач наділений компетенцією щодо підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію (пункт 2.2 Розділ II Статуту.

Більш того, метою діяльності відповідача є реалізація державної політики із задоволення державних та суспільних потреб щодо створеним сучасних умов обслуговування громадян, фізичних та юридичних осіб, забезпечення функціонування і сталого розвитку національної системи дипломування моряків, дотримання належного виконаний вимог Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків ти несення вахти 1978 року, з поправками 3 метою виконання своїх завдань, відповідач зокрема але не виключно веде реєстр усіх виданих на території України документів моряків та підтверджує дійсність документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію.

Оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача внаслідок виконання ним владних управлінських функцій, а позивач не набуває і не позбавляється речового права та не оспорює таке право, то спір відноситься до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо відмови у здійсненні верифікації (підтвердження) стажу позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до Кодексу торговельного мореплавства України, Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками, підпункту 4.9.3 підпункту 4.9 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 № 581, наказом Міністерства інфраструктури України від 18.10.2013 №811 затверджено зразки документів осіб командного складу та суднової команди морських суден, що засвідчують належну кваліфікацію для займання посади на судні та ідентифікують їх власників (далі - Наказ №811).

Зокрема, додатком 13 до Наказу № 811 затверджено зразок ПКМ.

На стор. 2 вказаного додатку №13 до Наказу № 811 містяться Правила внесення відомостей до ПКМ, а саме:

"Записи про стаж плавання до ПКМ здійснюються моряком українською або англійською мовою. Записи здійснюються друкованими літерами синім або чорним чорнилом, без помилок. Якщо при заповненні на будь-якій сторінці була зроблена помилка, ця сторінка вважається недійсною, новий запис робиться на наступній сторінці. Унесення змін та доповнень до заповненого тексту не дозволяється. Назва судновласника та назва і тип судна пишуться повністю. Дані щодо судновласника, судна та енергетичної установки беруться із суднових документів. Посада вноситься так, як указано в судновій ролі. Дата влаштування на судно та дата списання із судна пишуться таким чином: число та рік цифрами, місяць словами (наприклад, 25 липня 2004 року або 25 July, 2004). У графі "Район плавання та порти заходження" вказуються район плавання (моря чи океану) та порти, у які судно заходило. До стажу плавання включається час фактичного плавання з урахуванням міжрейсової стоянки та ремонту строком не більше одного місяця. Стаж роботи моряка під час судноремонтних робіт (у разі необхідності) підтверджується на окремій сторінці. Кожний запис затверджується підписом капітана судна та судновою печаткою. Датою заповнення вважається дата затвердження запису капітаном. Термін дії ПКМ не обмежується.".

Таким чином, записи до ПКМ здійснюються моряком, в даному випадку самим позивачем, капітан судна тільки затверджує їх своїм підписом та судновою печаткою.

Як видно із записів ПКМ позивача, які були надані ним для підтвердження стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана, а саме таких робіт: на судні "ORIENT ALLIANCE" період з 23.09.2016 по 14.01.2017 (стор. 20-21); на судні "ORIENT TIGER" період з 18.05.2017 по 16.09.2017 (стор. 22-23); на судні "ORIENT TIGER" період з 16.01.2018 по 11.06.2018 (стор. 24-25); на судні "ORIENT TIDE" період з 16.11.2018 по 15.03.2019 (стор. 26-27); на судні "INTERLINK PROBITY" період з 23.03.2021 по 26.07.2021 (стор. 32-33) наявні підписи капітанів суден та печатки.

На думку відповідача, у ПКМ позивача відсутня печатка судна, оскільки наявна печатка із написом "Master" є печаткою капітана, а не судновою, як того вимагає додаток 13 до Наказу № 811.

Разом із тим, суд зазначає, що у додатку 13 до Наказу № 811, на який посилається відповідач, відсутня вимога до суднової печатки. У вказаному наказі, Конвенції ПДНВ з поправками та в Манільських поправках до Конвенції ПДНВ з поправками не містяться зразки суднової печатки, не вказуються які саме відомості повинна містити така печатка. Чинним законодавством України та Конвенцією ПДНВ не встановлено жодних вимог до судновласників щодо виготовлення суднової печатки за будь-яким зразком. Відтак, кожен судновласник вправі на власний розсуд виготовляти суднові печатки.

Суд враховує, що кожна із наявних у ПКМ позивача печатка із написом "Master" також містить назву судна, що збігається із першою графою "назва судна", та зауважує, що доказів існування інших суднових печаток, ніж ті, якими затверджено записи до ПКМ позивача, стороною відповідача не надано.

Крім того, задля підтвердження стажу роботи позивача на посаді старшого помічника капітана за періоди праці на суднах зазначених у ПКМ, а саме "ORIENT ALLIANCE" період з 23.09.2016 по 14.01.2017 (стор. 20-21); на судні "ORIENT TIGER" період з 18.05.2017 по 16.09.2017 (стор. 22-23); на судні "ORIENT TIGER" період з 16.01.2018 по 11.06.2018 (стор. 24-25); на судні "ORIENT TIDE" період з 16.11.2018 по 15.03.2019 (стор. 26-27); на судні "INTERLINK PROBITY" період з 23.03.2021 по 26.07.2021 (стор. 32-33) адвокат А. Мороз звернулася до крюінгових компаній, а саме ТОВ "БСМ КРЮІНГ СЕРВІС ЦЕНТР УКРАЇНА" та ТОВ "Унівіс ЛТЛ", які займаються підбором екіпажу та які надавали неодноразові посередницькі поступі із працевлаштування позивача.

ТОВ "БСМ КРЮІНГ СЕРВІС ЦЕНТР УКРАЇНА" повідомило, що ОСОБА_1 працевлаштований на судах компанії Bernhard Schulte Shipmanagement з 2021 року по теперішнім час. Знаходився в рейсі на посаді старшого помічника капітана на судні "INTERLINK PROBITY" у період з 23.03.2021 по 26.07.2021. В даний час знаходиться в рейсі на посаді старшого помічним капітану на судні "INTERLINK PROBITY" з 05.12.2021 по теперішній час.

Морська агенція ТОВ "Унівіс ЛТЛ" повідомила, що товариство надавало посередницькі послуги з працевлаштування позивача на посаді старшого помічника капітана на судні "ORIENT ALLIANCE" у період з 23.09.2016 по 14.01.2017; на судні "ORIENT TIGER" у період з 18.05.2017 по 16.09.2017; на судні "ORIENT TIGER" у період з 16.01.2018 по 11.06.2018; на судні "ORIENT TIDE" у період з 16.11.2018 по 15.03.2019.

Також суд звертає увагу, що у посвідченні особи моряка позивача містяться печатки крюінгових компаній разом із підписами капітанів та судновими печатками, ідентичними тим, що наявні у ПКМ позивача.

Надані стороною позивача відповіді на адвокатські запити капітанів Литвиненка К.К. та Гортоломея В.А. суд не бере до уваги як такі, що не стосуються предмета доказування, оскільки вони не є особами, що затверджували записи до ПКМ позивача.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність у ПКМ позивача печатки судна.

Щодо посилань відповідача на наявність на сторінках 30-31 ПКМ позивача виправлень в місяці посадки на судно, то суд зазначає, що предмет спору в межах цієї справи не охоплює сторінки 30-31 ПКМ позивача, а тому вказані обставини судом не досліджуються та відповідна оцінка не надається.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) і "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Оцінюючи правомірність дій органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, суд звертає увагу, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003).

Суд наголошує на тому, що відповідачу як суб`єкту владних повноважень повинні бути відомі вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України, на відповідність яким суд оцінює його дії. Ці вимоги є однаково важливими, ієрархічно не підпорядкованими й відповідають міжнародним, передовсім європейським стандартам щодо діяльності публічної адміністрації. Вони можуть і повинні бути застосовані всіма суб`єктами владних повноважень безпосередньо для попереднього аналізу своїх дій і рішень.

Натомість, відповідач вочевидь не скористався таким механізмом, оскільки дії щодо відмови позивачеві у врахуванні періодів його перебування на суднах згідно з ПКМ не відповідають цілій низці критеріїв ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності.

У випадку виникнення сумнівів щодо дійсності (реальності) стажу позивача на посаді старшого помічника каштана відповідач не був позбавлений можливості витребувати у позивача інші документи для підтвердження стажу, зокрема посвідчення особи моряка, контракти, довідки з крюінгових компаній, довідку від судновласників, тощо.

В свою чергу відмова у верифікації стажу позбавляє позивача здійснити наступний крок, звернутися до ДКК задля присвоєння наступної кваліфікації - капітана судна. Фактично ІПДМ позбавляє позивача підтвердити ті відомості, які містяться в паперовому варіанті у ПКМ ОСОБА_1 шляхом перенесення цих відомостей в електронний кабінет моряка. Також під час розгляду скарги ІПДМ задля спростування або підтвердження відомостей не витребувала та не надала можливості позивачеві надати інші відомості, що підтверджують його фактичне перебування на суднах на посаді старшого помічника капітана з виконанням покладених на нього обов`язків.

Визначаючись щодо способу захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України).

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ефективним та таким, що забезпечує повне поновлення прав позивача, способом захисту буде визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачеві у підтвердженні (верифікації) стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана та зобов`язання ІПДМ підтвердити (верифікувати) позивачеві стаж роботи на судні на посаді старшого помічника капітана за періоди роботи на суднах, зазначених у ПКМ, а саме на судні "ORIENT ALLIANCE" період з 23.09.2016 по 14.01.2017 (стор. 20-21); на судні "ORIENT TIGER" період з 18.05.2017 по 16.09.2017 (стор. 22-23); на судні "ORIENT TIGER" період з 16.01.2018 по 11.06.2018 (стор. 24-25); на судні "ORIENT TIDE" період з 16.11.2018 по 15.03.2019 (стор. 26-27); на судні "INTERLINK PROBITY" період з 23.03.2021 по 26.07.2021 (стор. 32-33).

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2022 становить 2481 грн.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу немайнового характеру (про визнання дій протиправними) та похідну від неї вимогу (про зобов`язання вчинити певні дії), що в цілях оплати судовим збором вважається однією вимогою немайнового характеру.

Відтак, сума судового збору за подання цього адміністративного позову має становити 992,40 грн (2481*0,4). Поряд із цим при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 1984,80 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" №0.0..1 від 16.05.2022.

Отже, позивачем сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме - 1984,80 грн, замість 992,40 грн.

Водночас, суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Отже, позивач має право на повернення зайво сплаченої суми судового збору за відповідним клопотанням.

Як наслідок, витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн, враховуючи задоволення позову, необхідно присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків щодо відмови ОСОБА_1 у підтвердженні (верифікації) стажу роботи на судні на посаді старшого помічника капітана.

Зобов`язати Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків підтвердити (верифікувати) ОСОБА_1 стаж роботи на судні на посаді старшого помічника капітана за періоди роботи на суднах, зазначених у послужній книжці моряка, а саме на судні "ORIENT ALLIANCE" період з 23.09.2016 по 14.01.2017 (стор. 20-21); на судні "ORIENT TIGER" період з 18.05.2017 по 16.09.2017 (стор. 22-23); на судні "ORIENT TIGER" період з 16.01.2018 по 11.06.2018 (стор. 24-25); на судні "ORIENT TIDE" період з 16.11.2018 по 15.03.2019 (стор. 26-27); на судні "INTERLINK PROBITY" період з 23.03.2021 по 26.07.2021 (стор. 32-33).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків (04080, м.Київ, вул. Кирилівська, 104, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович