Справа № 160/20431/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРищенка А.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
28 жовтня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст. 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 29.11.2021 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
З`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином Королівства Марокко.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_2 зі строком дії до 31.08.2021 року.
Рішенням Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 10.08.2020 р. № 2505 про скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 р. № 322, скасовано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що підставою для такого рішення є обґрунтоване звернення Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 31.07.2020 р. № 59/3/2-979нт про прийняття рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання. В даному зверненні повідомлено, що головним відділом БКОЗ УСБУ в Запорізькій області в рамках кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000163 (ч. 2 ст. 307 КК України), № 0000510 (ч. 1 ст. 309 КК України) задокументовано злочинну діяльність громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (уродженця Королівства Марокко, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), пов`язану з незаконним зберіганням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Запоріжжя. 18.10.2019 року в ході санкціонованих обшуків за місцем мешкання громадянина ОСОБА_2 виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 р. громадянина Королівства ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Вказаний вирок набрав законної сили 04.07.2020 року. Об`єктом злочину, передбаченого статтею 309 КК України, є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин. Крім того вказано, що головним відділом БКОЗ УСБУ в Запорізькій області встановлено, ще вказаний іноземний громадянин є студентом Криворізького національного університету, посвідка на тимчасове проживання видана на підставі п.12 ст.4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (іноземний громадянин, який прибув в Україну з метою навчання). Громадянин Королівства ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак постійно проживає на території м. Запоріжжя, мети прибуття на територію України не дотримується.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону України Про імміграцію імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 11 Закону України Про імміграцію вказано, що особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в`їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року (далі - Порядок № 321).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 321, посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Пунктом 3 Порядку № 321 визначено, що посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 321, ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, або надіслання запитів в електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку № 321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Пунктом 78 Порядку № 321 визначено, що рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Так, згідно обґрунтованого звернення Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 31.07.2020 р. № 59/3/2-979нт про прийняття рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, головним відділом БКОЗ УСБУ в Запорізькій області в рамках кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000163 (ч. 2 ст. 307 КК України), № 0000510 (ч. 1 ст. 309 КК України) задокументовано злочинну діяльність громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (уродженця Королівства Марокко, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), пов`язану з незаконним зберіганням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Запоріжжя. 18.10.2019 року в ході санкціонованих обшуків за місцем мешкання громадянина ОСОБА_2 виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 р. у справі № 335/2144/20 (1-кп/335/554/2020) громадянина Королівства ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Згідно вказаного вироку, 18.10.2019 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя був проведений санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а також його автомобіля Mercedes-Benz з ідентифікуючими номерами НОМЕР_3 , а ході яких відповідно було виявлено та вилучено: чотири полімерних зіп-пакети, з речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 7-2424 від 15.11.2019 р. є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину, склала 1,560 г та 7 (сім) полімерних згортків з речовиною зеленого кольору рослинного походження та 2 (два) прозорих зіп-пакети, з речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта №7-2424 від 15.11.2019 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину, склала 31,633 г. Загальна маса виявленого та вилученого канабісу, в перерахунку на висушену речовину склала 33,193 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушень при викладених обставинах, пояснив суду, що придбавав наркотичну речовину через мережу Інтернет для особистого вживання, що відповідає обставинам, зазначеним в обвинувальному акті.

Вказаний вирок набрав законної сили 06.07.2020 року.

Об`єктом злочину, передбаченого статтею 309 КК України, є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин.

На думку суду, з огляду на встановлені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 р. у справі № 335/2144/20 обставини, позивач своїм перебуванням на території України несе загрозу національним інтересам, безпеці чи життю громадян.

Відповідно до статі 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Тобто, оскільки, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, в даному випадки у суб`єкта владних повноважень наявна достатня та достовірна інформація щодо прийняття рішення.

Відповідно до статті 8 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод прийнятою Радою Європи від 04.11.1950, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров 'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Тобто застосовані до позивача обмеження відповідають підставам їх застосування та меті.

Стосовно посилання позивача на наявність дружини, громадянки України та малолітньої дитини суд вказує, що станом на час прийняття спірного рішення такої не було, а дитина народилась лише 01.01.2022 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 27.01.2022 року.

Також обставини перебування у шлюбі з громадянкою України та наявність малолітньої дитини, згідно статті 4 Закону України Про імміграцію надає позивачу позаквотне право на отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у свою чергу доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначені висновки суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-246, 250, 258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (вул. В. Липинського, буд.7, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко