Справа № 376/897/22
Суддя: Батовріна І. Г.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/897/22
Провадження № 2-а/376/20/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Борисевич Д.Л.

розглянувши в місті Сквирі Київської області у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 ( смт.Ружин) Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Грека Юрія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичевського ВП ГУНП в Житомирській області від 03.06.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, а постанова підлягає скасуванню як незаконна, оскільки правопорушення, передбачені ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП він не вчиняв. Зазначив, що у нього був наявний діючий поліс обов`язкового страхування, однак в електронному вигляді. Крім того, поліцейським було здійснено безпричинну зупинку транспортного засобу, що суперечить вимогам законодавства. Просить скасувати постанову серії БАБ №656579 від 03.06.2022 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по справі.

В судове засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставах зазначених в позові.

Представник ГУ НП в Житомирській області до суду не з`явився, направив до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнали, вважали, що жодних прав ОСОБА_1 порушено не було, поліцейський законно виніс постанову за вчинення останнім правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.5, 126 ч.1, 125 КУпАП, оскільки водій керував т/з обладнаним засобами пасиної безпеки та не користувався ними, а саме: ременем пасивної безпеки та не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, вчинення вказаних правопорушень підтверджуються відео з відеореєстратора службового автомобіля поліцейськийх, але пред`явити його не може у зв`язку з відсутністю, просили врахувати вказані обставини та в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Грек Ю.М. до суду не з`явився, правом на надання відзиву не скористався, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши надані матеріали та оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступне.

03.06.2022 поліцейський СРПП ВП №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Грек Ю.М. виніс постанову серії БАБ №656579 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 510 грн 00 коп. за ч.5 ст.121, ч.1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 03.06.2022 року о 17 год.50 хв. у с.Заріччя вул.Деркача, керуючи транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 не був пристебнутим ременем безпеки, не мав при собі страхового поліса цивільно-правової відповідальності та не укомплектований аптечкою та вогнегасником, чим порушив п.2.3(в), 2.1(г), 31.4.7 (є) ПДР України.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353 (далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.3(в) України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

З матеріалів справи судом встановлено, що саме те, що водій ОСОБА_1 не був пристебнутим ременем безпеки слугувало підставою для зупинення транспортного засобу.

Разом з тим, позивач стверджує про дотримання ним ПДР України в цій частині, а відповідачем на спростування тверджень позивача жодного доказу не надано.

Приписи ч. 5 ст. 121 КУпАП (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачають адміністративну відповідальність, в т.ч. за порушення правил користування ременями безпеки та мотошоломами, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП через відсутність аптечки та вогнегасника, що не оспорюється сторонами.

Зі змісту цієї ж постанови вбачається, що позивача крім іншого притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху; при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 в адміністративній справі № 686/11314/17, яка в силу приписів ст. 242 КАС України є обов`язковою для суду.

Приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій повинен мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування. Однак, згідно ст. 16 Закону "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону "Про обов`язкове страхування" контроль за наявністю полісу страхування здійснюється поліцією при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП.

Отже, вимагати для перевірки поліс страхування поліцейський має право лише: якщо водій порушив правила дорожнього руху; якщо є учасником ДТП.

При цьому, порушення Правил дорожнього руху повинні бути підтверджені доказами.

В даному випадку керування ОСОБА_1 автомобілем не будучи пристебнутим ременем безпеки не знайшло свого підтвердження.

Крім того, з пояснень позивача вбачається вбачається, що поліс цивільно-правової відповідльності був пред`явлений поліцейському на електронному носії, копія діючого полісу # ЕР -206158658 надано позивачем до суду та перевірено судом його чинність на сайті МТСБУ.

Враховуючи факт пред`явлення позивачем до суду страхового полісу а також враховуючи об`єктивну можливість поліцейського перевірити наявність чинного страхового полісу через відриті (загальнодоступні) бази МТСБУ, суд вважає, що обґрунтованих підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не було.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи приписи наведеної вище норми КУпАП, суд зазначає про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки відеозапис, на який посилається відповідач відповідач на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху суду не наданий, відомостей про його існування та зниащення через певний проміжок часу не надано, більш того оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в суперече ч.3 ст. 283 КУпАП не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17 (адміністративне провадження № К/9901/1403/17), яка враховується судом апеляційної при вирішенні цих правовідносин.

Положеннями ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Зі змісту постанови серії ЕА № 4486740 від 14.07.2021 р. судом встановлено, що у п. 7 «До постанови додаються» не міститься посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Так, відповідачем в порушення вимог ст. 72 КАС України не надано жодних письмових доказів у підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови та факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП..

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що доводи відзиву відповідача не підтверджені належним доказом, визначеним ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП України та спростовуються встановленими у справі обставинами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП, в частині порушення ст. 125 КУпАП - підлягає скасуванню та надсиланню на новий розгляд у зв"язку з тим що дане порушення було розглянуто разом з іншими правопорушеннями за правилами ст. 36 КУпАП і до підвідомчесті суду не відноситься.

Водночас вимога позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинний на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статті 248 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (постанова КАС ВС від 01.03.2021 у справі № 490/843/15-а).

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, з ГУНП в Житомирській області на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору пропорційно заявленим вимогам в розмірі 248,10 грн., які понесені ним під час розгляду справи.

Керуючись статтями 244-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 ( смт.Ружин) Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Грека Юрія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП ВПД №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Грека Юрія Михайловича серії БАБ №656579 від 03 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121,ч. 1 ст. 126, ст.125 КУпАП.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП - направити до Головного управління Національної поліції в Житомирській області на новий розгляд.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 248,10грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.Г.Батовріна