Справа № 160/16943/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/16943/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., за участю секретаря судового засідання Давіденко Ю.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кравцова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року в адміністративній справі №160/16943/21 (суддя у 1 інстанції Турлакова Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, в якому просив:

- визнати дії комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо відмови в задоволенні запиту про доступ до публічної інформації від 08.09.2021 року шляхом надання відмови, яка відображена в листі відповідача від 14.09.2021 року № 09-610/0/49-21 неправомірними;

- зобов`язати комісію з визначення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян Дніпропетровської обласної державної адміністрації надати позивачу оригінали протоколів від 14.06 2001 року № 410; від 16.06.2006 року №42; від 17.08.2006 року №44; від 23.12.2010 року №68; від 25.08.2011 року №73; від 30.05.2013 року №83; від 29.01.2015 року №91; від 26.02.2015 року №92; від 30.07.2015 року; №95; від 27.08.2015 року № 96; від 29.10.2015 року №98; від 26.11.2015 року №99; від 25.02.2016 року № 100; від 31.03.2016 року № 101; від 26.05.2016 року №102; від 29.09.2016 року №103; від 24.11.2016 року №104: від 28.09.2017 року №108; від 29.03.2018 року №109; від 29.10.2018 року №111.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року у задоволені позову відмовлено.

В уточненій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач протиправно відмовив у надані публічної інформації яку останній запитував, зазначивши що така інформація є конфіденційною. При цьому, на запит адвоката було отримано відповідну інформацію від відповідача.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 08.09.2021 року позивач звернувся до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації вх. № 503/0/48-21 в якому просив надати оригінали протоколів від 14.06.2001 року № 410; від 16.06.2006 року №42; від 17.08.2006 року №44; від 23.12.2010 року №68; від 25.08.2011 року №73; від 30.05.2013 року №83; від 29.01.2015 року №91; від 26.02.2015 року №92; від 30.07.2015 року; №95; від 27.08.2015 року № 96; від 29.10.2015 року №98; від 26.11.2015 року №99; від 25.02.2016 року № 100; від 31.03.2016 року № 101; від 26.05.2016 року №102; від 29.09.2016 року №103; від 24.11.2016 року №104: від 28.09.2017 року №108; від 29.03.2018 року №109; від 29.10.2018 року №111.

Дніпропетровська обласна державна адміністрація надала позивачу відповідь на вказаний запит, яка оформлена листом №09-610/0/49-21 від 14.09.2021р., в якому зазначено, що інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 Закону, а саме: оригінали протоколів від 14.06.2021 року № 410; від 16.06.2006 року № 42; від 17.08.2006 року № 44; від 23.12.2010 року № 68; від 25.08.2011 року № 73; від 30.05.2013 року № 83; від 29.01.2015 року № 91; від 26.02.2015 року № 92; від 30.07.2015 року № 95; від 27.08.2015 року № 96; від 29.10.2015 року № 98; від 26.11.2015 року № 99; від 25.02.2016 року № 100; від 31.03.2016 року № 101; від 26.05.2016 року № 102; від 29.09.2016 року № 103; від 24.11.2016 року № 104; від 28.09.2017 року № 108; від 29.03.2018 року № 109; від 29.10.2018 року № 111 містять персональні дані та відомості про фізичних осіб, стосовно яких розглядались первинні документи щодо визначення статусу, зміни категорій учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Враховуючи вищенаведене, повідомлено про відмову у задоволенні запиту на інформацію на підставі пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011 року (далі Закон № 2939-VI) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст. 13, ч.1 ст. 20, ч.1 ст. 22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади АРК, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету АРК, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо, зокрема інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст. 6 цього Закону.

Частиною 1,2 ст. 6 Закону № 2939-VI визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За приписами ст. 7 Закону № 2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в ч.1,2 ст. 13 цього Закону.

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» №2658-Х11 від 2.10.1992 року(далі Закон №2658-Х11 ), передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Ці положення закону узгоджуються з приписами ч.2 ст. 32 Конституції України, відповідно до якої не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Умови, за яких можливо поширити конфіденційну інформацію передбачені ч. 1 ст. 29 Закону №2658-Х11, відповідно до якої інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

З урахуванням положень ч.2 ст. 7 Закону № 2939-VІ та ч. 2 ст. 32 Конституції України суспільними інтересами (інтерес громадськості), у яких конфіденційна інформація може бути поширена є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Вимога ч.1 ст. 29 Закону №2658-Х11 щодо встановлення переваги потенційної шкоди від поширення конфіденційної інформації над правом громадськості знати її відображає принцип пропорційності обмеження права, який є аспектом принципу верховенства права, передбаченого ст. 8 Конституції України і через призму якого досліджується правомірність будь-якого обмеження права, в тому числі права на отримання інформації.

Такий підхід також відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 8) та практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до яких втручання у право на приватність особи можливе, якщо воно ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

Така ж правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом Верховного Суду в постановах від 24.02.2020 року по справі 802/1587/18-а, від 20.03.2020 року по справі №509/1398/16-а (К/9901/24430/18).

Викладене свідчить, що лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, а також на збереження її у таємниці.

З матеріалів справи слідує, що запитувана позивачем інформація містила конфіденційну інформацію про фізичних осіб, зокрема, про стан здоров`я (зазначення групи інвалідності), номера та дати медичних довідок, посвідчень та інші персональні дані, які не можуть бути розголошені без згоди цих осіб.

З огляду на відсутність згоди таких осіб щодо розповсюдження зазначеної інформації, а також суспільної необхідності щодо отримання такої інформації, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку ненадання відповідачем запитуваної інформації було заходом пропорційним меті дотримання вимог Закону України «Про інформацію», зокрема, щодо розголошення інформації про фізичну особу та конституційних принципів, оскільки розкриття цієї інформації та публічна дискусія із цього приводу, здатні спричинити шкоду фізичним особам, інформація щодо яких міститься у цих рішеннях (протоколах).

Посилання позивача, що відповідну інформацію було отримано на запит адвоката не спростовує правомірність відмови відповідача у наданні такої інформації позивачу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року в адміністративній справі №160/16943/21- залишити без задоволення.

РішенняДніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року в адміністративній справі №160/16943/21- залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена 20.07.2022 року, в повному обсязі постанова складена 08.08.2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва