Справа № 240/38330/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/38330/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування йому при розрахунку пенсії сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати, яку отримував у Мамонтовському управлінні з експлуатації електричних мереж та електрообладнання виробничого об`єнання "Юганскнефтегаз" за 1992 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому перерахунок пенсії починаючи з 17.04.2015, з урахуванням розміру заробітної плати, з районним коефіцієнтом та північною надбавкою, яку позивач отримував у Мамонтовському управлінні з експлуатації електричних мереж та електрообладнання виробничого об`єнання "Юганскнефтегаз" за 1992 рік згідно архівної довідки про підтвердження доходів, а також дорахувати та виплатити йому недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов 'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вважає, що відповідачем під час перерахунку та подальшого нарахування йому пенсії з 1992 року безпідставно не враховано коефіцієнт та надбавку за роботу в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Такі дії вважає неправомірними та такими, що прямо порушують гарантоване йому право на достойне пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 29.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

16.05.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що заробітна плата за 1992 рік не взята до уваги, так як в довідці про заробітну плату від 21.05.2018 № PH/14-20-0-18 заробітна плата за даний період вказана із врахуванням північних надбавок та районного коефіцієнта. Втім відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.1992 заробітна плата районів Крайньої Півночі враховується без північних надбавок та районного коефіцієнта.

Розгляд справи судом відкладався у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі 240/19686/20 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу роботи період його роботи з 25.11.1983 по 31.12.1992 в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців, з 17.04.2015.

Після здійсненого перерахунку пенсії позивачем з`ясовано, що Пенсійним фондом не взято до уваги під час перерахунку та подальшого нарахування йому пенсії, період роботи за 1992 рік із врахуванням коефіцієнту та надбавку за роботу в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Вважаючи вказані дії відповідача неправомірними та такими, що прямо порушують гарантоване йому право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує наступне.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV - далі Закон №1058-IV).

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (ч.2 ст.4 Закон №1058-IV).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 5 Розділу XV Прикінцеві положення цього Закону передбачено порядок зарахування до страхового стажу періодів роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі, особи на яких поширюються пільги обчислення такого страхового стажу та порядок його підтвердження.

За положеннями статті 1 Тимчасової угоди укладеної 15 січня 1993 року між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення (Угода) громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

При цьому, статтею 4 цієї Угоди при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, до 1 січня 1991 року, на підставі статті 1 цієї Тимчасової Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Зазначеною Угодою не передбачено окремого виду пенсії для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, а з урахуванням передбачених нею пільг призначається пенсія за віком за законодавством України.

За приписами ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором

Як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи №240/19686/20 позивач перебуває на обліку в Пенсійному органі з 17.04.2015 та отримує пенсію по інвалідності згідно з положеннями Закону №1058-IV.

Позивач у період з 25.11.1983 по 31.12.1992 працював у районах Крайньої Півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі та на виконання рішення суду позивачу зараховано до стажу роботи вказаний такий період його роботи з 25.11.1983 до 01.01.1992, на пільгових умовах з 17.04.2015.

Втім, період роботи позивача у районах Крайньої Півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі за 1992 рік на пільгових умовах при здійсненні перерахунку пенсії, Пенсійним фондом не враховано, з приводу чого, і виник даний спір.

Так, відповідно до статті 41 Закону №1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Натомість, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах: від 18.11.2021 у справі №348/1366/17 та від 25.05.2022 №348/592/17.

Підсумовуючи наведене, з урахуванням висновків суду у даній справі, процесуальна необхідності у задоволенні позовних вимог відсутня.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного суду є захист порушених прав фізичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суд, проаналізувавши позовні вимоги та з`ясувавши всі обставини справи та оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст.139 КАС України.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.139 КАС України), в той час відомості про понесені відповідачем судові витрати в матеріалах справи відсутні, а тому питання про їх компенсацію судом не вирішується

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246,256 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 08 серпня 2022 р.