Справа № 208/6076/20
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/6076/20
№ провадження 2-а/208/21/22
РІШЕННЯ

Іменем України

06 січня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лобастова Д.Є., Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельник Віталій Володимирович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лобастова Д.Е., Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У свої позовній заяві позивач посилається на те, що на підставі повідомлення серія ІД № 00182337 Відповідачем було винесено постанову серії РАП № 271785036 від 25.08.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. за порушення правил зупинки, стоянки по п.15.9 (и) ПДР, яка передбачена ч.3 ст.122 КУпАП. Крім того автомобіль було евакуйовано та передано на зберігання на штраф майданчик.

З урахуванням уточнень до позову просить поновити строк на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності до повідомлення серії ІД № 00182337 від 04.08.2020 р., винесену інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Лобастовим Д.Е. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. з евакуацією транспортного засобу.

Визнати протиправними дії інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Лобастова Д.Є. щодо евакуації автомобіля BMW528XI р.н. НОМЕР_1 04.08.2020 р.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого штрафу та витрати пов`язані з евакуацією і зберігання транспортного засобу в розмірі 1290,63 грн.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що працівник інспекції з контролю за паркуванням не наділений повноваженнями здійснювати фотозйомку та/або вести відеозапис адміністративного правопорушення, а також складати постанови про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 00182337. Відповідно до оскаржуваного повідомлення, фотозйомку правопорушення здійснено за допомогою технічного засобу LOGIK INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2. Також зазначила, що відповідачем невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення вул. Паторжинського,15 м. Дніпро, оскільки згідно викладених на офіційному веб-сайті Інспекції питань контролю за паркування Дніпровської міської ради ipkp.dniprorada.gov.ua фотографій та даних міської мапи зазначає, що її автомобіль розташований біля будинку 18 по вул. Паторжинського в м. Дніпрі, а буд. 15 по вул. Паторжинського в м. Дніпрі знаходиться взагалі з іншої сторони проїзної частини та жодним чином не відноситься до події правопорушення.

Відповідачем було прийнято рішення про евакуацію її транспортного засобу, вважає дії протиправними, оскільки відомості щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відсутні, відсутні відомості щодо понятих, участь яких є обов`язковою при складанні такого акту, крім того, в супереч вимог законодавства відповідальній особі не надано примірник акту що є прямим порушенням положення порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобі та їх зберігання затвердженого постановою КМУ № 990 від 14.11.2018 р. та КУпАП.

Таким чином у неї не було жодних правових підстав затримувати транспортний засіб з подальшою доставкою на спеціальний майданчик, оскільки її транспортний засіб ніяким чином суттєво не перешкоджав дорожньому руху та не міг перешкоджати йому, навіть з розміщених на офіційному веб- сайті Інспекції питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради ipkp.dniprorada.gov.ua фотографій не вбачається наявність перешкод дорожнього руху. Отже дії відповідача щодо затримки її транспортного засобу та подальшої його доставки на спеціальний майданчик є протиправним, а евакуація незаконна.

У п.15.9 «и» ПДР чітко вказано, що зупинка забороняється: ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Тобто, цей пункт регламентує правила для тих транспортних засобів, які знаходяться на дорозі, поблизу виїздів з прилеглих територій, і не регламентують правила зупинки і стоянки транспортних засобів всередині прилеглої території.

Вважає, що в її діях, які кваліфікуються за ч.3 ст.122 КУпАП, відсутній склад адміністративного правопорушення, але понесені витрати по сплаті штрафу та евакуації і зберіганню транспортного засобу, отже вважає, що зазначене повідомлення про притягнення до відповідальності винесено безпідставно, без дотримання вимог законодавства та такою, що підлягає скасування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Також надала письмові пояснення.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, надали відзив на позов, в якому просять суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, наданий відзив, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень,

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 288 КУпАП постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша і третя статті 122, частини перша і друга статті 152-1 цього Кодексу) може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлені наступні обставини.

Згідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як встановлено в судовому засіданні позивачем копія постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності отримано було лише 25 листопада 2020 року, тому з урахуванням вимог ст.121 КАС України вважає, що є підстави для поновлення строку на звернення до суду із вказаним позовом.

Постановою інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лобастовим Д.Е. ІД № 00182337 від 04.08.2020 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., складено повідомлення відповідно до якого транспортним засобом BMW528XI р.н. НОМЕР_1 , здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро вул. Паторжинського, 15, чим порушено 15.9 (и) ПДР України, порушено вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій.

Позивач вважає, що на фотографіях, зроблених відповідачем, не зрозуміло, чи дійсно автомобіль стоїть менше ніж 10 м від виїзду, замірювання неможливо розібрати через нечіткість фото, які зроблені на невідомий апарат. Крім того, на думку позивача, її ТЗ жодним чином не створював перешкоду дорожньому руху або безпеки для руху, а тому у діях позивачки відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором відповідно до ст. 14-2 КУпАП здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення з протилежних ракурсів, на яких було зафіксовано: дату порушення 04.08.2020р.; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Паторжинського,15; географічні координати: 48.455861,35.053489; час вчинення порушення: 12:13 (12 год. 13 хв.).

Як вказував інспектор, оскільки було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, відповідальність за що передбачена ч. 3ст. 122 КУпАП, та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у ч. 1ст. 14-22 КУпАП на місці вчинення правопорушення, у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія № ІД 00182337 від 04.08.2020 р. на лобовому склі транспортного засобу BMW528XI р.н. НОМЕР_1 .

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,ч.3 ст.122, ч.1,ч.2 ст. 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.11.2018р. № 1164 «Про уповноваження інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів» було уповноважено інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 статті 122, частинами 1, 2 статті 152- 1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення.

За вищезазначеного, суд критично оцінює доводи позивача про відсутність повноважень у інспектора з паркування на накладення адміністративного стягнення та вважає, що інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР Лобастова Д.Є. був наділений повноваженнями щодо винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частиною 3 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш, як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, у примітці в статті 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лобастовим Д.Є. була здійснена фотофіксація (із зазначенням дати, часу, місця розташування транспортного засобу та географічних координат) обставин порушення правил зупинки, стоянки з різних ракурсів - 10 фото.

У постанові зазначено, що фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2. Частиною 3 ст. 283 КУпАП не передбачено внесення відомостей щодо реєстрації технічного засобу, яким здійснювалась фотофіксація адміністративного правопорушення.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування постанови інші дані на веб-сайті щодо приладу фіксації правопорушення ніж в постанові, адже законодавством не передбачено зазначення приладу на сайті, тоді як в постанові даний прилад зазначено, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

У зв`язку з цим, твердження позивача у позовній заяві про те, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки на фотознімках не видно, що автомобіль стоїть менш ніж 10 м від виїзду, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на спростування цього позивач не надав. У свою чергу фіксація правопорушення здійснена відповідачем у відповідності до вимог до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, суду представлені належні докази, які доводять факт вчинення правопорушення.

На фотознімках транспортного засобу можливо встановити місце розташування ТЗ по відношенню до нерухомого майна, про що свідчить наявність проїзної частини вул. Паторжинського,15, м.Дніпро.

Посилання позивача на те, що належним доказом недодержання вимог є заміри відстані на місці, в той час, як в даній справі неможливо розібрати заміри через нечіткість фото, суд не може прийняти до уваги, оскільки при дослідженні фотознімків ТЗ в момент вчинення правопорушення можливо чітко встановити, що транспортний засіб було зупинено саме ближче 10 м. від краю проїзної частини, про що свідчить наявність на зображеннях заокруглення країв проїзної частини. Також на фотознімках можливо чітко визначити наявність засобів вимірювальної техніки - рулетки.

Не можна погодитися із твердженнями позивача про те, що ТЗ знаходився у місці, що не створювало перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, оскільки в порушення вимог Правил дорожнього руху, транспортний засіб було розташовано у забороненому Правилами дорожнього руху місці зупинки, а саме ближче 10 м. від краю проїзної частини. Крім того, саме розташування автомобіля позивача позбавляє інших учасників руху в повному обсязі слідкувати за дорожньою обстановкою, обмежує видимість тих учасників дорожнього руху, які здійснюють рух, що в свою чергу створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Порядок та особливості розгляду справи про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлений у статтях 279-1 - 279-4 КУпАП.

Між тим, суд вважає, що постанову № 00182337 від 04.08.2020 р. слід скасувати, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч.1ст. 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), ч.1, ч.2 152-1цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності(якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч.1ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення)або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до ч.3ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення була складена відносно ОСОБА_1 , оскільки на неї було зареєстровано транспортний засіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лобастова Д.Є. щодо винесення оскаржуваної постанови, не відповідають в повній мірі вимогам КУпАП, отже постанова серії ІД № 00182337 від 04.08.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою, п`ятою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями122-5,124,126, статтями132-1,206-1цьогоКодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 265-2 КУпАП передбачено, що після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції, зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації.

Згідно частини третьої вказаної статті у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Отже, з наведеного вбачається, що затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках можливо виключно за наявності обґрунтованих підстав, що особою вчинено адміністративне правопорушення передбачене частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122, статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтею 132-1 та є крайнім заходом для припинення цих адміністративних правопорушень, який можливо застосувати лише у разі відсутності можливості усунути в іншій спосіб та при цьому, вичерпано інші заходи впливу.

Так, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно,стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення тощо.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У той же час, матеріали справи не містять доказів порушення позивачем п. 15.9 Правил дорожнього руху України, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП.

Як свідчать матеріали справи, за повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігався на спеціальному майданчику чи стоянці, позивачем було сплачено витрати, пов`язані з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу у розмірі 875 грн.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

При цьому, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, з урахуванням положень статей 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не в органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдано шкоди.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №826/12003/16, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що якщо вимоги про відшкодування шкоди пов`язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то такі вимоги підлягають розгляду за нормами КАС України.

Аналогічних висновків дійшов і Цивільний касаційний суд в постановах у справах №761/10730/18 та №725/5833/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що до матеріальної шкоди, яку просить відшкодувати позивач відносяться штраф за паркування в розмірі 255 грн. з урахуванням комісії -265,63 грн., витрати за зберігання транспортного засобу 144 грн., з у рахуванням комісії 150 грн., витрати з евакуації транспортного засобу 840 грн. з урахуванням комісії 875 грн. загальна сума витрат 1290,63 грн.

Суд приходить до висновку, що внаслідок прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів серії РАП № 271785036 від 25.08.2020суб`єкта владних повноважень, позивач поніс реальні збитки в сумі 1290,63 грн, а тому вказані вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відтак, слід відшкодувати заподіяні позивачу матеріальні збитки, понесені внаслідок протиправної евакуації та зберіганні та спеціальному майданчику транспортного засобу слід здійснювати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до частин першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

У статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У свою чергу, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.08.2020 між позивачем та адвокатом Стрижак Є.Ю. було укладено договір про надання правової допомоги № 0408/20.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за даним договором здійснюється на підставі отриманого клієнтом рахунку.

Відповідно до акту виконаних робіт від 07.09.2020 р. розмір правової допомоги складає 10 000 грн. з яких 700 грн. попередня усна консультація замовника, 4 000 грн. отримання та підготовка необхідної інформації по справі, є підготовка правової позиції, аналіз судової практики, та 5 300 грн. підготовка та подача до суду позовної заяви.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 26 від 04.08.2020 р. сплачено 5000 грн., та № 24 від 04.08.2020 р. сплачено 5 000 грн.

Разом з тим, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Розподілу судових витрат підлягають лише ті витрати, що безпосередньо стосуються судової справи та її предмета, відтак надання попередньої консультації, а також вивчення та аналіз судової практики не стосуються розгляду конкретної судової справи.

Крім того, предмет спору в цій справі не є значно складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі та часткового задоволення позовних вимог суд приходить до висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 1 000 грн. є співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.14-2, 38, 122, 219, 251, 265-4, 279-1, 279-3, 280, 288, 293 КУпАП, п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст.12, ст.ст.139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лобастова Д.Е., Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельник Віталій Володимирович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності серії РАП № 271785036 від 25.08.2020 р.

Визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії РАП № 271785036 від 25.08.2020 р. винесену інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Лобастовим Дмитром Евгеновичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. з евакуацією транспортного засобу, та закрити провадження.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради (м. Дніпро пр. Д.Яворницького,75 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого штрафу та витрати пов`язані з евакуацією і зберігання транспортного засобу в розмірі 1 290 (одна тисяча двісті дев`яносто) грн. 63 коп.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради (м. Дніпро пр. Д.Яворницького,75 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.