Справа № 200/4547/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 серпня 2022 року

м. Київ

справа №200/4547/21

адміністративне провадження № К/990/19799/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі № 200/4547/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової компенсації за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення відомостей до наказу № 322 о/с від 31 липня 2020 року про звільнення позивача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2016 рік у кількості 16 днів (діб) та додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості 14 календарних днів (діб) за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2020 роки;

зобов`язати відповідача внести зміни до наказу № 322 о/с від 31 липня 2020 року про звільнення позивача зі служби в поліції, включивши відомості про невикористані дні основної відпустки за 2016 рік у кількості 16 днів (діб) та додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій із збереженням заробітної плати у кількості 14 календарних днів (діб) за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2020 роки;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2016 рік у кількості 16 днів (діб) та додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій із збереженням заробітної плати у кількості 14 календарних днів (діб) за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2020 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування грошової допомоги при звільненні відповідно до пункту 4 постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року, зазначених у абзаці 1 пункту 3 постанови КМУ № 393 та cтатті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні із розрахунку суми грошового забезпечення станом на день звільнення відповідно до пункту 4 постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року, зазначених у абзаці 1 пункту 3 постанови КМУ № 393 та cтатті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

стягнути з відповідача грошову компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 липня 2020 року по день ухвалення рішення суду виходячи з середнього заробітку відповідно до абзацу 3 пункту 2 Глави II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 виходячи з суми середньоденної заробітної плати - 1113,70 гривень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2022 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік у кількості 15 діб.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік у кількості 15 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення позивача.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки та 2020 рік.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки та 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день його звільнення.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року (включно).

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року (включно).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до абзацу 2 частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з грошового забезпечення станом на день його звільнення.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2020 року по 21 вересня 2021 року в сумі 3500 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги спір виник щодо проведення розрахунку при звільненні позивача з публічної служби. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року зазначену справу призначено та розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі рішення касаційному оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі № 200/4547/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіМ.В. Білак О.А. Губська О.В. Калашнікова