Справа № 380/7892/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року

справа №380/7892/22

провадження № П/380/7948/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду трудової діяльності із 01.01.1991 по 01.09.2016 на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» до страхового стажу державної служби, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період трудової діяльності із 01.03.1991 по 01.09.2016 на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» до страхового стажу державної служби для призначення пенсії та із врахуванням цього провести із 02.09.2016 перерахунок розміру її пенсії, здійснивши виплату перерахованого загального розміру пенсійних виплат із врахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03.12.2021 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати періоди трудової діяльності із 01.03.1991 до страхового стажу державної служби та із врахуванням цього здійснити перерахунок призначеної пенсії. Однак листом від 05.01.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки посада завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку газети «Новий час», на якій із 01.03.1991 працювала позивач, не відноситься до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки в період із 28.09.1990 по 04.01.2019 засновниками редакції газети «Новий час», де працювала позивач, були органи місцевого самоврядування, а тому посади які обіймала остання прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. З огляду на наведене просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.06.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 24.06.2022 за вх. №43325 подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що ОСОБА_1 з 02.09.2016 призначено пенсію за віком відповідно до Закону 1058. Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 43 роки 11 місяців 09 днів (стаж зараховано по 31.08.2020). Згідно із записами трудової книжки, позивач працювала бухгалтером редакції газети «Радянський шлях» з 20.07.1978 по 26.09.1900, бухгалтером редакції «Новий час» з 27.09.1990 по 28.03.1991 та з 01.03.1991 по даний час працює на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час». Оскільки зазначені посади не відносяться до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», підстав для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону 889 немає. Крім цього, зазначив, що з 04.07.2001 посада завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців. Тому період роботи ОСОБА_1 на цій посаді з 01.01.1991 по 01.09.2016 до стажу державної служби не зараховується. Оскільки ОСОБА_1 немає необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, тому здійснити перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» не вбачається можливим. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні позову.

Інших заяв на адресу суду не надходило.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заяві по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 02.09.2016 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 43 роки 11 місяців 09 днів.

Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати за період з 01.12.1994 по 30.11.1999 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.08.2016 становить 7511,93 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,38248.

Розмір пенсії станом на 01.01.2022 складає 3858,29 грн, а саме:

- 3299,01 грн розмір пенсії за віком;

- 146,90 грн доплата за понаднормовий стаж (за 13 років);

- 412,38 грн підвищення за біль пізній вихід на пенсію (12,5%).

03.12.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати періоди трудової діяльності із 01.03.1991 до страхового стажу державної служби та із врахуванням цього здійснити перерахунок призначеної пенсії.

Листом від 05.01.2022 №229-19184/Т-52/8-1300/22, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивачку, що відповідно до розділ ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Порядок призначення пенсій державним службовцям затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб». Згідно із записами трудової книжки, позивач працювала бухгалтером редакції газети «Радянський шлях» з 20.07.1978 по 26.09.1990, бухгалтером редакції газети «Новий час» з 27.09.1990 по 28.03.1991 та з 01.03.1991 по даний час працює на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час». Оскільки, зазначені посади не відносяться до відповідних категорій державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію держслужбовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII немає.

Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушені, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 Стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі Порядок № 229).

Згідно п. 4 Порядку № 229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон).

Відповідно п. 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно п. 8 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Закону № 889-VII стаж державної служби обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283).

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Згідно п. 3 Порядок № 283 до стажу державної служби включається також стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації, обчислений відповідно до Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 березня 1999 року № 377.

Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 березня 1999 року № 377 (далі Порядок № 377).

Згідно п. 1 Порядку № 377 до стажу роботи, що дає право на встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації, зараховується стаж роботи на посадах, зазначених у переліку, затвердженому цією постановою, а також на посадах журналістів державних інформаційних агентств, зазначених у додатку 1, а саме:

- до 1 серпня 1990 р. - у засобах масової інформації, засновниками яких були партійні, комсомольські та профспілкові організації;

- до 23 серпня 1991 р. - у засобах масової інформації, засновниками яких були органи державної влади колишньої УРСР та інших республік СРСР, а також органи державної влади та військові формування колишнього СРСР (додаток 2);

з 24 серпня 1991 р. - у засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є (були) органи державної влади або органи місцевого самоврядування.

Додатком 1 Порядку № 377 визначений перелік посад журналістів державних інформаційних агентств, стаж роботи на яких зараховується для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій, а саме: керівник (генеральний директор, директор), заступник керівника, головний редактор, головний редактор відділення, заступник головного редактора, відповідальний секретар, завідуючий відділом (редакцією, відділенням), начальник відділу, головний випусковий, відповідальний випусковий, випусковий, політичний оглядач, оглядач, власний кореспондент, спеціальний кореспондент, кореспондент, фотокореспондент, редактор.

Додатком 2 Порядку № 377 передбачений перелік колишніх органів державної влади, що були засновниками (співзасновниками) засобів масової інформації, стаж роботи в яких зараховується журналістам для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій, а саме: Верховна Рада УРСР, Президія Верховної Ради УРСР, Рада Міністрів УРСР, Верховна Рада СРСР, Президія Верховної Ради СРСР, верховні ради республік СРСР та їх президії, Рада Міністрів СРСР, ради міністрів республік СРСР, Міністерства і відомства СРСР, міністерства і відомства республік СРСР, Міністерства і відомства УРСР, місцеві ради депутатів трудящих, ради народних депутатів та їх виконавчі комітети, раднаргоспи, Комітети народного контролю СРСР, УРСР та інших республік СРСР, військові округи, групи військ, флоти, армії.

Відповідно до пункту 3 Порядку документами для визначення стажу роботи журналіста є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.

Якщо засновника (співзасновника) засобу масової інформації неможливо визначити за записами у трудовій книжці чи печаткою, що засвідчує ці записи, підставою для його визначення є довідка таких органів виконавчої влади та телерадіокомпаній.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.1996 року № 912 обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебував у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування окремих періодів роботи до стажу державної служби.

Відповідно до довідок редакції газети «Новий час» від 12.03.2008 року за №№ 152 і 153 редакція газети «Радянський шлях» до серпня 1990 року була органом Жидачівського райкому партії України та Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області, засновником газети «Новий час» була Жидачівська районна рада та райдержадміністрація.

Відповідно до довідок ТзОВ «Народний часопис «Новий час» №№ 20 і 21 редакція газети «Радянський шлях» до серпня 1990 року була органом Жидачівського райкому компартії України та Жидачівської ради народних депутатів Львівської області, редакція Жидачівської районної газети «Радянський шлях» перейменована в редакцію газети «Новий час» 27.09.1990 року згідно наказу № 45 від 27.09.1990 року, засновниками газети були Жидачівська районна рада та Жидачівська райдержадміністрація; у результаті реорганізації шляхом перетворення комунального підприємства народний часопис «Новий час» створено ТзОВ «Народний часопис «Новий час» на підставі Статуту від 05.01.2019 року, засновниками став трудовий колектив.

Таким чином, в період із 27.09.1990 року по 04.01.2019 року засновниками редакції газети «Новий час», де працювала позивач, були органи місцевого самоврядування, а саме: Жидачівська районна рада та Жидачівська районна державна адміністрація.

ОСОБА_1 пенсія призначена із 02.09.2016 року.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача вона із 01.03.1991 року переведена на посаду завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час». Факт роботи ОСОБА_1 в редакції газети «Радянський шлях» із 20.07.1978 року, а після її перейменування 27.09.1990 року в редакцію газети «Новий час» підтверджується довідкою № 68 від 28.09.2016 року, а також Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , які маються в матеріалах пенсійної справи позивача.

Згідно довідок від 26.05.2022 року №№ 15, 17, 18, виданих ТзОВ «Народний часопис «Новий час», посада начальника відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» була прирівняна до відповідної посади державних службовців Жидачівської РДА, а саме: заступника завідуючого відділом згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 15 березня 1999 року № 377 «Про реалізацію статей 14 і 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»; оплата праці ОСОБА_1 проводилась згідно статті 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», посадовий оклад визначався як сума посадового окладу заступника завідуючого відділом Жидачівської РДА, доплати за ранг, визначеної на рівні нижчого рангу в межах категорії, до якої віднесена посада державного службовця, щомісячної надбавки за вислугу років та надбавки за інтенсивність праці; із її заробітної плати проводились відрахування в ставках, передбачених для державних службовці

Кадрова служба за останнім місцем роботи ОСОБА_1 перед виходом на пенсію (редакція газети «Новий час») впродовж перебування з нею у трудових відносинах зарахувала оспорюваний період до стажу державної служби, відповідно, і виплачувала за вказані роки заробітну плату як державному службовцю.

Таким чином, періоди роботи позивача із 01.03.1991 року до дня призначення пенсії (02.09.2016 року), необхідно зарахувати до страхового стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 240/381/17, Ухвалі Вищого адміністративного суду від 23.09.2015 року у справі № К/9991/6595/12, Постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року у справі № 876/865/18.

Щодо способу належного захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

У позовній заяві, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду трудової діяльності із 01.01.1991 по 01.09.2016 в посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» до страхового стажу державної служби, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період трудової діяльності із 01.03.1991 по 01.09.2016 на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» до страхового стажу державної служби для призначення пенсії та із врахуванням цього провести із 02.09.2016 перерахунок розміру її пенсії, здійснивши виплату перерахованого загального розміру пенсійних виплат із врахуванням раніше проведених виплат.

Суд зазначає також, що постановою Пенсійного фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Згідно частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що порушення права позивача фактично зводиться до того, що відповідачем, не зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 01.03.1991 по 01.09.2016.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду трудової діяльності із 01.03.1991 по 01.09.2016 на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» до страхового стажу державної служби та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2021 про перерахунок пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший від 03.12.2021.

Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним для захисту порушеного права позивача.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову в частині, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з кожного відповідача у розмірі 496,20 грн на користь позивача, оскільки останнім при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір 992,40 гривень.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду трудової діяльності із 01.03.1991 по 01.09.2016 на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час» до страхового стажу державної служби

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2021 про перерахунок пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший з врахуванням висновків суду викладених у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.