Справа № 380/17271/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року

справа №380/17271/21

провадження № П/380/17477/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлень-рішень та рішення про результати розгляду скарги,-

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» (далі позивач, ТОВ «Транс Компані») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 27.05.2021 № 1;

- визнати протиправним та скасувати рішення ДПС України від 29.09.2021 № 22132/6/99-00-06-03- 01-06 про результати розгляду скарги;

- стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 77 270,00 грн, з яких 17 270,00 грн - сплачений судовий збір та 60 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 12.10.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 27.04.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки ТОВ «Транс Компані», контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому контролюючий орган жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього товариства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Також, у наказі податковий орган зіслався на загальні формулювання, без конкретної підстави для проведення перевірки. При цьому, відсутність періоду, за який буде здійснюватись перевірка, вважає грубим порушенням прав платника податків, оскільки фактичний контроль не може бути безмежним у часі. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі № 826/14478/17.

Також зазначає, що у період 01.07.2019 по 15.09.2020, ТОВ «Транс Компані» не отримувало та не зберігало пальне за адресою акцизного складу Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сороки-Львівські, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме видатковими та товарно-транспортними накладними.

Крім того позивач вважає, що ДПС України порушений строк розгляду скарги поданої на спірне рішення, що також є підставою для його скасування.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 25.11.2021 (вх. № 87481), у якому зазначає, що у даному випадку підставою для фактичної перевірки слугувала саме реалізація контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, зберігання та обігу пального. ТОВ «Транс Компані», порушено вимоги п.п. 14.1.6, п. 14.1 ст.14, п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України. За адресами місць зберігання пального: Львівська область, с. Солонка та Львівська область, с. Сороки-Львівські, за період з 01.07.2019 по дату реєстрації платником акцизного податку (15.09.2020) здійснювалось зберігання дизельного пального для власного споживання. Так за вказаний період Товариством отримано та списано на власні потреби дизельне пальне в кількості 3 560 521, 51 літрів на загальну суму 52 232 926, 12 грн, чим порушено вимоги п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПКУ. Відповідно до пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. Враховуючи вищезазначене, за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального, наявні правові підстави для прийняття податкового повідомлення - рішення від 27.05.2021 № , згідно з яким застосовано до ТОВ «Транс Компані» фінансові санкції у сумі 1 000 000 грн.

Щодо порушення строків розгляду скарги платника податків на податкове повідомлення-рішення, то запроваджені Податковим кодексом України способи оскарження рішень податкових органів - адміністративний та судовий - повною мірою дають можливість платнику податків захистити порушені права, при цьому за механізмом їх реалізації вони не є тотожними. Само по собі рішення, прийняте за результатами вирішення податкового спору у порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє будь-яких прав та обов`язків.

Позивач надав відповідь на відзив від 02.12.2021 у якому вказує, що відповідачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів, які б свідчили те, що на момент призначення фактичної перевірки позивача, у розпорядженні контролюючого органу була наявна інформація про конкретні порушення законодавства позивачем. Зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не наводить жодних пояснень чи аргументів щодо відсутності в наказі про призначення перевірки інформації про період діяльності, за який повинна бути здійснена перевірка платника податків, а також відмінності фактичного місця проведення перевірки від вказаного у наказі.

У судовому засіданні 20.07.2022 суд заслухав вступну промову представника позивача, представника відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

ТОВ «Транс Компані» зареєстроване як юридична особа з присвоєнням коду .

З метою посилення контролю за виробництвом пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі пальним, на підставі статтей 20, 61, 62 пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповнення), статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та відповідно до доповідної записки від 05.04.2021 № 47/13-01-09-01 ГУ ДПС у Львівській області прийнято наказ від 06.04.2021 № 1210-ПП провести фактичну перевірку ТОВ «Транс Компані» ().

Головне управління ДПС у Львівській області з 06.04.2021 по 09.04.2021 провело фактичну перевірку ТОВ «Транс Компані» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, за результатами перевірки складено Акт (довідка) від 12.04.2021 № 8666/09.01/38047993.

Перевіркою встановлено, що до перевірки ТОВ «Транс компані» надано первинні документи за період з 01.07.2019 по 28.02.2021, а саме: видаткові накладні та товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (Форма 1-ТТН), оборотно-сальдову відомість по рахунку 203, відомості списання ПММ та встановлено отримання від контрагентів - постачальників палива дизельного за адресами: Львівська область, с. Сороки- Львівські та Львівська область, с. Солонка, яке зберігалось для власного споживання в ємностях з подальшим відвантаженням автозаправного модуля.

Згідно з наданими до перевірки оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 203 "Паливо" (помісячно) за період 01.07.2019 по 31.12.2019 та даних єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) ТОВ «Транс компані» придбано 1 751 084,69 літрів дизельного пального/за адресами місць зберігання пального: Львівська область, с. Солонка та Львівська область, с. Сороки-Львівські. При цьому, станом на 11.10.2019 отримано 1004 399,06 літрів дизельного пального, отже товариством отримано дизельне пальне об`ємом понад 1 000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) протягом календарного року.

Платником акцизного податку суб`єкт господарювання зареєстрований 16.09.2020. ТОВ «Транс компані» зареєструвало 18.12.2020 акцизний склад за адресою Львівська область, с. Солонка за № 1015796 та акцизний склад за адресою Львівська область, с. Сороки-Львівські 16.09.2020 за № 1015317.

Отже, Товариством порушено вимоги п.п. 14.1.6 (б) п. 14.1 ст. 14, п.п. 230.1.2(б) п. 230.1 ст. 230 ПКУ."

За адресами місць зберігання пального: Львівська область, с. Солонка га Львівська область, с. Сороки-Львівські, за період з 01.11.2019 по дату реєстрації платником акцизного податку (15.09.2020) здійснювалось зберігання дизельного пального для власного споживання. За вказаний період Товариством отримано та списано на власні потреби дизельне пальне в кількості 3 560 521,51 літрів на загальну суму 52 232 926, 12 грн.

ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 № 1, яким за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України застосовано штраф у сумі 1 000 000,00 грн. Згідно з розрахунком штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення, такі застосовані у зв`язку із відсутністю з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу, акцизний склад за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сороки- Львівські.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження та подав до ДПС України скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 29.09.2021 № 22132/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ «Транс Компані» залишено без задоволення.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.5 Податкового кодексу України)

Відповідно до п. 81.1 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Згідно з наказом від 06.04.2021№ 1210-ПП «Про проведення фактичної перевірки» як підставу для проведення фактичної перевірки ТОВ «Транс Компані», зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України.

Однак, суд зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало ГУ ДПС у Львівській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу від 06.04.2021№ 1210-ПП "Про проведення фактичної перевірки".

Також суд зазначає, що покликанням у наказі від 06.04.2021 № 1210-ПП «Про проведення фактичної перевірки» на доповідну записку ДПС України від 05.04.2021 №47/13-01-09-01, не засвідчує існування тих підстав і приводів для фактичної перевірки, які визначені ст. 80 Податкового кодексу України.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ТОВ «Транс Компані», наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Вказане, на переконання суду, не відповідає приписам закону, який чітко обумовлює, що проведення фактичної перевірки відбувається саме в результаті отримання інформації, яка свідчить порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

При цьому, суд вказує, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків недостатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18.

Нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15), від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також, відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 06.04.2021 № 1210-ПП фактична перевірка платника податків мала бути проведена за адресою Львівська обл., Львівський р-н., Великолюбінська територіальна громада, с. Косівець, вул. Польова 20, тобто за податковою адресою (місцезнаходженням) платника податків.

Однак згідно з актом перевірки з`ясовано, що об`єктами фактичної перевірки були місця роздрібної торгівлі пальним, місця знаходження акцизних складів платника податків ТОВ «Транс Компані» за адресами: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Солонка, готельний комплекс, траса Київ-Чоп, 540 км таЛьвівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сороки-Львівські.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки допущені, що має безпосередній вплив і на її результати.

Щодо порушень встановлених контролюючим органом в акті (довіді) від 12.04.2021 № 8666/09.01/38047993, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до ст. 1 Закону місце зберігання пального - це місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Зберігання пального - це діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до пп. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до пп. 14.1.224, 14.1.224-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення і перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Відповідно до п. 230.1.2 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати (б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Пунктом 128.2 ст. 128 ПК України передбачено, що відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Згідно з актом (довідкою) від 12.04.2021 № 8666/09.01/38047993 контролюючим органом встановлено отримання позивачем від контрагентів - постачальників палива дизельного за адресами: Львівська обл., с. Сороки-Львівські та Львівська обл., с. Солонка, яке зберігалось для власного споживання в ємностях з подальшим відвантаженням з автозаправного модуля.

На аркуші 5 Акту перевірки зазначено, що ТОВ «Транс Компані» придбало 1751084,69 літри дизельного пального за адресами місць зберігання пального: Львівська обл., с. Солонка, та Львівська обл., с. Сороки-Львівські. А також: «За адресами місць зберігання пального: Львівська обл., с. Солонка, та Львівська обл., с. Сороки-Львівські, за період з 01.11.2019 по дату реєстрації платником акцизного податку (15.09.2020) здійснювалось зберігання дизельного пального для власного споживання».

Суд встановив, що ТОВ «Транс Компані» здійснює господарську діяльність у сфері вантажних перевезень.

На підставі відповідних договорів у власності позивача перебуває 217 транспортних засобів та додатково 37 у користуванні.

На балансі підприємства ТОВ «Транс Компані» знаходиться 135 одиниць транспортних засобів, що підтверджується копіями свідоцтв реєстрації транспортних засобів, які використовуються для здійснення господарської діяльності за основним кодом КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

ТОВ «Транс Компані» є власником пересувної цистерни (д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т.з. НОМЕР_2 ). З метою забезпечення власних потреб, а саме - заправки автопарку, ТОВ «Транс Компані» здійснює придбання палива у контрагентів.

У ТОВ «Транс Компані» наявні три ліцензії на господарську діяльність, пов`язану із паливом, а саме:

- ліцензія № 2000635 на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: 81131, Львівська обл., Пустомитівський р-н., сільська рада Солонківська. автодорога Кпїв-Чоп, 553 км+200м;

- ліцензія № 2100023 на роздрібну торгівлю пальним за адресою: Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Солонка, готельний комплекс, траса Кпїв- Чоп, км. 540;

- ліцензія № 2100025 на роздрібну торгівлю пальним за адресою: Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сороки-Львівські, дорога Київ-Чоп. 0 км + 550 м.

За ТОВ «Транс Компані» зареєстровано паливний склад для власних потреб за адресою 81131, Львівська обл., Пустомитівський р-н., сільська рада Солонківська, автодорога Київ- Чоп, 553 км+200м, що підтверджується повідомлення за формою 20-ОПП від 17.03.2020; акцизний склад №1015796 за адресою Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Солонка, готельний комплекс, траса Київ-Чоп, км. 540, що підтверджується заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 18.12.2020; акцизний склад №1015317 за адресою Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сороки-Львівські, дорога Київ-Чоп, 0 км + 550 м, що підтверджується заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 16.09.2020.

Крім того 01.11.2020 ТОВ «Транс Компані» укладено із ПП «УКРАЇНСЬКИЙ КРАЙ» договір оренди № 01112020_1ДГ, предметом якого є оренда приміщень за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с/рада Сорока-Львівська, автодорога Київ-Чоп 0 км +550 м.

У 01.08.2020 ТОВ «Транс Компані» укладено із ПП «КАТЕРИНА» договір оренди № 01082020_1К, предметом якого є оренда приміщень та земельної ділянки за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Солонка, готельний комплекс, траса Київ-Чоп 540 км.

Суд звертає увагу, що у вказаний контролюючим органом період з 01.11.2019 по 15.09.2020, ТОВ «Транс Компані» не мало у власності чи користуванні об`єктів за адресами: Львівська обл., с. Солонка, та Львівська обл., с. Сороки-Львівські, оскільки відповідні договори оренди укладені значно пізніше.

Згідно з долученими до матеріалів справи видатковими та товарно-транспортними накладними у зазначений контролюючим органом період з 01.11.2019 по 15.09.2020, ТОВ «Транс Компані» не отримувало та не зберігало пальне за адресою акцизного складу.

Разом з цим, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про зберігання позивачем пального з порушенням вимог законодавства у вказаний період за адресою: Львівська обл., с. Сороки-Львівські та Львівська обл., с. Солонка, в тому числі з використанням стаціонарних ємностей (резервуарів) із значним об`ємом.

При цьому, перевіркою сформовано висновок про зберігання дизельного пального для власного споживання, за відсутності встановленого факту наявності такого пального, тобто предмету зберігання.

Суд зазначає, що досліджені відомості реєстру акцизних накладних про придбане позивачем пальне, як єдина фактична підстава висновку перевірки про виявлення факту зберігання пального для власного споживання, за фактичної відсутності будь-якого пального та можливості його зберігання позивачем, виключає сам факт допущення ним відповідного правопорушення у зв`язку із відсутністю події такого порушення та як наслідок, виключає можливість притягнення до відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 27.05.2021 № 1 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що спірне податкове повідомлення-рішення слід вважати таким, що скасоване через ненадання вмотивованого рішення за скаргою платника податків не протягом 20-денного строку (п. 56.9 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 52-8 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

Отже, цим було зупинено й перебіг строків, для надання мотивованої відповіді на скаргу платника податків, що не призводить до тих наслідків, про які заявляє позивач (з огляду на триваючий карантин).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України від 29.09.2021 № 22132/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, для задоволення позову в адміністративній справі суд повинен установити передусім, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущенням бездіяльності) суб`єктом владних повноважень безпосередньо порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача й що прийняте судом рішення може призвести до ефективного поновлення таких прав, свобод чи інтересів позивача. У той же час, неможливість ефективного порушення такого права, є підставою для відмови в задоволенні позову.

На переконання суду, скасування рішення ДПС України 29.09.2021 № 22132/6/99-00-06-03-01-06 не може призводити до бажаних для позивача наслідків, тобто, до відновлення його порушених прав та інтересів, оскільки таке рішення не було підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, а скасування такого рішення безпосередньо не впливає на його чинність. Належним способом захисту в цьому випадку є оспорення податкового повідомлення-рішення, що позивачем і вчинено.

Враховуючи зазначене, у частині вимог щодо визнання протиправним і скасування рішення ДПС України від 29.09.2021 № 22132/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги суд вважає за необхідне відмовити, оскільки заявлена вимога не призведе до відновлення порушеного права позивача.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Згідно з матеріалами справи між позивачем та Адвокатським об`єднанням МС ПАРТНЕРС укладено договір про надання правничої допомоги від 04.10.2021 № 34.

Предметом Договору, згідно п. 1.2 є надання правової допомоги Клієнту (позивачу) у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення від 27.05.2021 № 1 та рішення від 29.09.2021 № 22132/6/99-00-06-03- 01-06 про результати розгляду скарги

Пунктом 4.2. Договору визначено, що розмір винагороди (гонорар) за цим Договором становить 15 000,00 гривень без ПДВ та включає: (4.2.1.) 10 00,00 гривень без ПДВ - винагороду за надання правової допомоги у суді першої інстанції, у тому числі підготовку відповідних матеріалів для звернення до суду.

Згідно з описом робіт виконавець в інтересах клієнта виконав такі зобов`язання:

1) ознайомлення з первинними бухгалтерськими документами (в т. ч. видатковими та акцизними накладними, договорами, реєстрами) 2 години;

2) ознайомлення з актом перевірки та висновками ДПС України за результатами розгляду скарги 1,5 години;

3) аналіз чинного законодавства та актуальної судової практики та позицій Верховного Суду по аналогічних справах 1 година;

4) формування позиції по справі та підготовка позовної заяви із додатками 4,5 години;

5) участь у судових засіданнях згідно протоколів судових засідань.

Позивачем сплачено гонорар у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 05.10.2021 № 7083.

Частинами 6, 7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Із матеріалів справи слідує, що Головним управлінням ДПС у Львівській області подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, розмір витрат на надання правничої допомоги не є справедливим і співмірним саме в зазначеному розмірі.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про стягнення користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» (вул. Польова, 20, с. Косівець, Городоцький район, Львівська область, 81555, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ), Державної податкової служби України (Львівська пл. 8, м. Київ, 04053, ) про скасування податкового повідомлень-рішень та рішення про результати розгляду скарги - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від від 27.05.2021 № 1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» 15 000,00 грн судових витрат.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03.08.2022.

Суддя Кедик М.В.