Справа № 400/3823/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 серпня 2022 року

м. Київ

справа №400/3823/21

адміністративне провадження №К/990/17680/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дяченка Олексія Володимировича на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі №400/3823/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

12 липня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

28 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 77917,62 грн. із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15 січня 2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 березня 2019 року включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3809,71 грн., відповідно до абз.4,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3809,71 грн. за період з 01 березня 2018 року по 05 березня 2019 року включно, в сумі 46330,93 грн., відповідно до абз.4,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15 січня 2004 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2022 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року скасовано в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Прийнято в цій частині постанову, якою частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 28 лютого 2018 включно, із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації грошового забезпечення у березні 2015 року (базовий місяць).

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року залишено без змін.

Оскаржуючи судові рішення, у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача в касаційній скарзі вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та послався на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а саме, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Отже, скаржником викладені та обґрунтовані виняткові обставини оскарження рішень судів попередніх інстанцій, ухвалених в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Оскаржуючи судові рішення, скаржник вказав на наявність підстав, викладених у пунктах 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, представник позивача зазначає про те, що судами попередніх інстанцій не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у справах №400/1118/21, №420/3593/20 та №120/313/20-а щодо визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцю.

Верховний Суд звертає увагу, що лише вибіркове цитування уривків з постанов Верховного Суду не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбаченим частиною четвертою статті 328 КАС України.

Скаржник обмежився вказанням переліку справ, висновки у яких не були враховані судом апеляційної інстанції під час розгляду справи. Між тим, формальне зазначення вказаної підстави касаційного оскарження, суд відхиляє, оскільки самого лише зазначення постанов Верховного Суду недостатньо, скаржник повинен зазначити щодо застосування якої норми права в ній викладено висновок.

Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судом було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

З огляду на викладене, скаржник не виклав підстави касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з цим, заявник касаційної скарги покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо права військовослужбовців на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за умови, що підвищення грошового забезпечення з 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 не перевищило індексації в місяці підвищення посадових окладів. Представник позивача вважає, що відповідач протиправно оминув вимоги абзаців 3,4, 5, 6 пункту 5 Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення), та починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував позивачу індексації грошового забезпечення.

Колегія суддів не погоджується з твердженням, що відсутній висновок Верховного Суду, викладений у подібних правовідносинах.

Так, в постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі №520/4061/21 було зазначено:

46. Крім того, суд касаційної інстанції наголошує, що позовні вимоги стосовно застосування щомісячної фіксованої індексації грунтуються на положеннях Порядку №1078 в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.

47. Так, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин (з 01 березня 2018 року до 28 січня 2019 року) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».

48. Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак, лише в редакції, що діяла до 15 грудня 2015 року.

Отже, заявник касаційної скарги не виклав підставу касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Предметом касаційного оскарження в даній справі є рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2022 року.

Касаційну скаргу засобами поштового зв`язку подано 08 липня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Одночасно з касаційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Так, представник позивача зазначає, що з текстом суду апеляційної інстанції був ознайомлений 06 липня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Повний текст рішення на адресу позивача та представника не надходив. Також скаржник посилається на введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022. Заявник касаційної скарги вказує, що відповідач є військовим формуванням, яке виконує завдання за призначенням з оборони України, здійснює заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Верховний Суд відхиляє таке обґрунтування щодо пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки заявник касаційної скарги репрезентує інтереси акурат позивача, а не відповідача. Причини звернення до суду касаційної інстанції з пропуском строку (майже через чотири місяці від дати ухвалення рішення суду апеляційної інстанції) представником позивача не надано і не обґрунтовано.

Також, скаржником не надано належного доказу, який би підтверджував дату отримання / не отримання оскаржуваної постанови (зокрема конверт, в якому надійшла оскаржувана постанова або докази того, що судове рішення не надсилалось скаржнику засобами поштового та електронного зв`язку або не отримувалось ним в приміщенні суду, тощо). Зазначення скаржником про те, що він ознайомився з повним текстом оскаржуваного судового в Єдиному державному реєстрі судових рішень не може вважатися належним доказом підтвердження отримання оскаржуваної постанови.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Оцінивши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та задоволення заяви про поновлення цього строку.

Згідно із частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для надання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а також скаржнику необхідно привести касаційну скаргу відповідно до вимог статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 329, частиною другою, третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дяченка Олексія Володимировича на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі №400/3823/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова