Справа № 357/2724/22
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2724/22
Провадження 2-а/357/107/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Чайка О.В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області в особі Адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

18.02.2022 року Адміністративною комісію Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області було винесено постанову №32/33, якою притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13 600,00 грн. за правопорушення, яке полягає в тому, що 09.01.2022 року о 11 год. 51 хв. в магазині-кафетерію (ФОП ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 здійснила продаж 100 грамів горілки «Хлібний дар» 25 гривень на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

З даною постановою Позивач не погоджується, оскільки постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з порушенням вимог чинного законодавства.

За таких обставин Позивач вимушена була звернутися до суду та просила скасувати постанову №32/33 від 18.02.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з Відповідача понесені судові витрати.

15.04.2022 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі було постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.27-28).

У встановлений судом строк на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив, в якому той зазначив, що викладені позивачем в адміністративному позові обставини та подані докази жодним чином не доводять протиправність та безпідставність винесення адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області постанови від 18.02.2022 року №32/33 про накладення адміністративного стягнення. Таким чином, Відповідач адміністративний позов не визнає та у його задоволенні просить відмовити (а.с.40-51).

У встановлений судом строк на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що твердження Відповідача не спростовують доводів адміністративного позову, постанова №32/33 про накладення адміністративного стягнення від 18.02.2022 року адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, якою притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13 600,00 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

Також представник Позивача вказала на ті обставини, що магазин-кафетерій ФОП ОСОБА_2 має ліцензію і є закладом ресторанного господарства. Згідно технічного паспорту та зареєстрованих видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_2 зареєстровано як магазин-кафетерій з можливістю роздрібної торгівлі алкогольними напоями. На підтвердження статусу магазину-кафетерію Позивачем було додано копію листа Управління архітектури Білоцерківської міської ради про прийняття в експлуатацію побудованого магазину-кафетерію за адресою АДРЕСА_2 та повідомлено про необхідність сплати пайову участь. Згідно договору пайової участі ФОП ОСОБА_3 було сплачено пайовий внесок, розмір якого був сформований на підставі техніко-економічних показників суб`єкту будівництва - а саме магазину-кафетерію. Таким чином, діяльність ФОП ОСОБА_3 відповідає вимогам Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції N 219 від 24.07.2002 року. Представник Позивача надала суду копію ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 10.01.2021 року і від 10.01.2022 року та докази витрат на правову (правничу) допомогу. Адміністративний позов просила задовольнити в повному обсязі та стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати (а.с.66-70, 71-87).

25.07.2022 року Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 25.07.2022 року представником Позивача подано заяву про розгляд адміністративного позову без участі Позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с.98).

25.07.2022 року представник Відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив (а.с.93).

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги по суті підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивача було прийнято на роботу продавцем-консультантом з 10.01.2022 року у ФОП ОСОБА_2 , про що було видано відповідний наказ-розпорядження №1К від 08.01.2022 року та внесено належний запис у трудову книжку Позивача (а.с. 101, 104).

Як убачається з наданої суду постанови №32/33 від 18.02.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13 600,00 грн. за правопорушення, яке полягає в тому, що 09.01.2022 року о 11 год. 51 хв. в магазині-кафетерію (ФОП ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 Позивач здійснила продаж 100 грамів горілки «Хлібний дар» вартістю 25 гривень на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (а.с.16).

У той же час, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення , Законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, Правилами роздрібної торгівлі; алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року №854, Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року №219.

За ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ч.2 ст.156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальному рівні встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Вказаний Закон №481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до визначень, що містяться у ст.1 Закон №481/95-ВР:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини 7 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з пунктом 22 Правил №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Забороняється торгівля алкогольними напоями на розлив у закладах ресторанного господарства за відсутності належних санітарно-гігієнічних умов та обладнання (забезпеченість проточною питною водою, посудом, мірними місткостями, одноразовим посудом тощо, наявність умов для миття посуду) та інших вимог, передбачених законодавством.

Керуючись Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219 що суб`єкти господарської діяльності здійснюють діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) виготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. У свою чергу, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). При цьому Правилами передбачено, що вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

Як зазначає відповідач у відзиві, відповідно до пункту 1.5. статті 1 Правил заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари також на класи (перший, вищий, люкс). Також це закріплено статтею 14 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів затверджено Постановою Кабінету Міністрів № 833 від 15 червня 2006 року (надалі - Порядок) заклад ресторанного господарства: забезпечує наявність асортименту продукції, що затверджується відповідно до типу закладу або класу (ресторан, бар) його власником (керівником). Відповідач зауважував, що магазин-кафетерій в вищезазначеному переліку закладів (підприємств) ресторанного господарства відсутній.

Натомість, зазначеними Правилами передбачено, що вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно з пунктом 1.7 «Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства» затверджені наказом Мінекономіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року № 219 режим роботи закладу ресторанного господарства встановлюється суб`єктом господарювання самостійно.

З матеріалів справи убачається, що на дату складання протоколу відносно Позивача, суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_2 мала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , магазин-кафетерій. Згідно виписки з ЄДРПОУ від 21.06.2017 року ФОП ОСОБА_3 зареєстровано з видом економічної діяльності 56.30 «Обслуговування напоями» (а.с.71, 77, 78).

Згідно з технічним паспортом від 18.07.2016 року нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_2 є магазином-кафетерієм. 13.06.2017 року ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на об`єкт житлової нерухомості магазин-кафетерій за адресою АДРЕСА_2 (а.с.72-74).

Листом Управління архітектури Білоцерківської Міської ради №251 від 26.06.2018 року було повідомлено ФОП ОСОБА_2 про завершення будівництва магазину-кафетерію за адресою АДРЕСА_2 та про необхідність сплати пайову участь. За договором пайової участі ФОП ОСОБА_3 було сплачено пайовий внесок, розмір якого був сформований на підставі техніко-економічних показників суб`єкту будівництва - а саме магазину-кафетерію, та прийнято його в експлуатацію (а.с.75, 80, 81, 82, 83).

Окрім того, ФОП ОСОБА_3 було зареєстровано потужності за адресою: АДРЕСА_2 , з видом діяльності стаціонарна потужність, роздрібна торгівля харчовими продуктами (ресторани, бар, кафе, піцерія, тощо).

Статтею ст.280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Також суд ураховує, що із наданих представником Позивача суду доказів убачається, що на дату складання спірного протоколу Позивач не була працівником ФОП ОСОБА_2 , тобто вона не є суб`єктом відповідальності за ч.2 ст.156 КупАП.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність Відповідачем у встановленому порядку належними, допустимими та достовірними доказами правомірності притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КупАП.

За таких обставин заявлений ОСОБА_1 позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги Позивачем було укладено з Адвокатським бюро «Валентини Рашкової» Договір про надання правової допомоги №02/01/22 від 19.01.2022 року.

Відповідно до п.1 Договору, бюро приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу/представляти інтереси клієнта щодо вирішення будь-яких правових питань стосовно клієнта у судах усіх інстанцій та будь-яких юрисдикцій.

Згідно п.3.1 за надання правової допомоги клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар визначений в протоколі узгодження гонорару (а.с.84).

Як убачається з протоколу узгодження гонорару (договірної ціни) додатку №1 до Договору №02/01/22 про надання правової допомоги від 19.01.2022 року, за надання правової допомоги Позивач сплачує Адвокатському бюро гонорар, виходячи з погодинної ставки в розмірі 2 000,00 грн. за 1 год. (а.с.85).

Відповідно до розрахунку витрат за надану правову допомогу, вартість послуг становить - 6 000,00 грн. (а.с.86).

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2022 року, відповідно до п.1 адвокат з 19.01.2022 року по 19.05.2022 рік, надав клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги №02/01/22 від 19.01.2022 року, а клієнт прийняв надані послуги, щодо підготовки та подачі позовної заяви. Відповідно до п.2 акту, клієнтом сплачено - 6 000,00 грн. (а.с.87).

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, представником Позивача надано до суду: Договір про надання правової допомоги №02/01/22 від 19.01.2022 року; копію протоколу узгодження гонорару (договірної ціни) додатку №1 до Договору №02/01/22 про надання правової допомоги від 19.01.2022 року; розрахунку витрат за надану правову допомогу; акту приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2022 року.

Верховний Суд у постанові від 07.05.2020 року у справі 820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, бере до уваги конкретні обставини справи.

Водночас, враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи до уваги те, що дана справа не є складною, а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, приймаючи до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти певні дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості, також враховуючи немайновий характер задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на оплату правової допомоги адвоката у розмірі 3 000,00 гривень.

Таким чином, ураховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності, необхідно стягнути з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області витрати Позивача на оплату правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 496,20 грн. також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.5, 8, 9, 73, 74, 192, 211, 241-246, ч.3 ст.268, 295, 297 КАС України, ст.ст.156, 268, 280, 283 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області в особі Адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову №32/33 від 18.02.2022 року про накладення адміністративного стягнення, винесену Адміністративною комісію Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.156 КУпАП України - закрити.

Стягнути з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн., судовий збір у розмірі 496,20 грн., а всього стягнути 3496,20 (три тисячі чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.07.2022 року.

СуддяВ. П. Цукуров