Справа № 580/2499/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року справа № 580/2499/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Олійник С.В. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №79 від 01.04.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 02.08.2012 по 29.09.2015 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 13.03.2022;

-стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Ухвалою від 13.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.

Ухвалою від 04.07.2022 залучено співвідповідачем в адміністративній справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимог законодавства України не врахував до страхового стажу позивача, що надає йому право на отримання пільгової пенсії за віком на пільгових умовах, періоди його роботи на території російської федерації з 02.08.2012 по 29.09.2015.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позовні вимоги не визнало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, надало суду письмовий відзив на позов у якому зазначено, що для призначення пенсії позивачу згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідним є досягнення віку 55 років, загальний стаж роботи не менше 30 років (у період з 01.04.2020 по 31.03.2021 не менше 28 років, з 01.04.2021 по 31.02.2022 не менше 28 років 6 місяців). За результатами розгляду документів поданих до заяви до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи на території Російської федерації з 02.08.2012 по 29.09.2015 в ТОВ «Монтаж-сервіс Т», оскільки неможливо отримати інформації про сплату страхових внесків з ПФ РФ.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 у відповідності до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . (на час звернення з заявою 55 років).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 в період з 02.08.2012 по 29.09.2015 працював на території Російської федерації в ООО «Монтаж-сервіс Т» сварщиком ручного зварювання 5-го розряду (3 роки 1 місяць 27днів).

Відповідно до довідки ООО «Монтаж-сервіс Т» від 09.03.2022 №12, за нараховану заробітну плату сплачено страхові внески.

23.03.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви було додано копії: 1) паспорта; 2) РНОКПП; 3) військового квитка НОМЕР_3 ; 4) диплому № НОМЕР_4 ; 5) трудової книжки НОМЕР_5 ; 7) довідки про заробітну плату при нарахуванні пенсії № 12 від 09.03.2022; 6) довідки про підтвердження наявного трудового стажу № 13 від 21.02.2022; 8) довідки про підтвердження трудового стажу № 10/2 від 11.01.2010; 9) наказів про підсумки атестації робочих місць; 10) висновку експертизи якості проведення атестації робочих місць; 11) листа управління Держпраці відносно атестації робочих місць; 12) документів щодо трудових відносин.

01.04.2022 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №79 (згідно п. 4.2 Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 28 років 6 місяців.

Відповідно рішення № 79 від 01.04.2022 ОСОБА_1 має страховий стаж 26 років 10 місяців 6 днів, у тому числі пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 17 років 5 місяців 25 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи на території російської федерації з 02.08.2012 по 29.09.2015, оскільки неможливо отримати інформацію про сплату страхових внесків до пенсійного фонду рф.

Листом від 06.04.2022 №2300-0204-8/14997 Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд звернув увагу, що пенсійним фондом не оскаржується наявністі у позивача достатнього вікового цензу та спеціального стажу, що в силу ст. 78 КАС України, не підлягає доказуванню.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються зокрема Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

У тойже час, відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14 пункти б - г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом №213. Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом №213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213.

Суд врахував, що ОСОБА_1 досяг 55 років, має страховий стаж 26 років 10 місяців 6 днів за виключенням роботи на території Російської федерації в ООО "Монтаж-сервіс Т" в період з 02.08.2012 по 29.09.2015 (3 роки 1 місяць 27днів), у тому числі пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 17 років 5 місяців 25 днів, що і не оскаржується відповідачем.

При врахуванні роботи позивача на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації, у останнього є всі необхідні складові для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому спірним в даній справі є саме спірний період з 02.08.2012 по 29.09.2015, який відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу роботи згідно оскаржуваного рішення, позивач працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації.

З цього приводу слід зазначити, що статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі - також Угода від 13 березня 1992 року) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Враховуючи те, що позивач проживає на території держави Україна, то з огляду на закріплений Угодою від 13 березня 1992 року принцип територіальності, його пенсійне забезпечення повинно здійснюватися за законодавством України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст.24 Закону №1058-IV).

У пунктах 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують вказаний вище період роботи позивача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 Про трудові книжки працівників, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування періодів роботи на території Російської федерації в ООО «Монтаж-сервіс Т в період з 02.08.2012 по 29.09.2015 роки.

Суд звертає увагу, що з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, а також вказану уточнюючу довідку, яка підтверджує сплату страхових внесків, відповідач мав надати оцінку її відомостям за зазначений період в контексті наявності права на зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача.

Посилання відповідача на не підтвердженість первинними документами періоду роботи на пільгових умовах, суд вважає не обгрунтованими стосовно висновку про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації.

Так, факт підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації за весь час роботи позивача міститься у довідці ООО «Монтаж-сервіс Т» від 09.03.2022 №12, у якій зазначено, що зі всіх включених у довідки сум заробітної плати проведені відрахування в Пенсійний Фонд Росії (ПФР) та сплата податків, однак відповідач безпідставно не прийняв це до уваги.

На підставі викладеного суд уважає, що висновок відповідача про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати позивачу періоди його роботи з 02.08.2012 по 29.09.2015 на території Російської федерації в ООО «Монтаж-сервіс Т» сварщиком ручного зварювання 5-го розряду.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 суд зазначає таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

З огляду на вказане суд дійшов висновку задовольнити позов частково.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн. позивачем до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги від 18.05.2022 №01-14/26; квитанцію ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.05.2022 та меморіальний ордер від 25.05.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з частковим задоволенням позову, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №79 від 01.04.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 на території Російської федерації в ООО «Монтаж-сервіс Т» в період з 02.08.2012 по 29.09.2015 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 на території Російської федерації в ООО «Монтаж-сервіс Т» в період з 02.08.2012 по 29.09.2015 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () розглянути повторно заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) від 23.03.2022 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з усіма доданими документами та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР