Справа № 360/148/22
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2022 року Справа № 360/148/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 06.12.2021 № 22;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до заяви від 02.12.2021.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 02.12.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до неї всі необхідні документи, які були вказані співробітником Головного управління ПФУ в м. Києві. Однак, за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, позивачем отримано лист від 07.12.2021 № 2600-0205-8/195410, в якому зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 2 місяці 7 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 у трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.07.1979, оскільки печатка підприємства, що засвідчує запис про звільнення нечитабельна, а тому вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивач вважає рішення відповідача від 06.12.2021 № 22 протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.07.1979, оскільки печатка підприємства, що засвідчує запис про звільнення, нерозбірлива. Для зарахування цього періоду позивачу запропоновано надати уточнюючу довідку.

Згідно наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж позивача склав 24 роки 02 місяці 07 днів.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, в обґрунтування яких зазначено таке.

02.12.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (за принципом екстериторіальності) було прийнято рішення № 22 про відмову у призначенні пенсії.

На підставі прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення від 06.12.2021 № 22, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві направлено лист від 07.12.2021 № 2600-0205-8/195410, яким повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не зараховано період роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.07.1979, оскільки печатка підприємства, що засвідчує запис про звільнення, нечитабельна.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області рекомендувало позивачу надати уточнюючу довідку про періоди роботи, яка міститиме дати прийому на роботу та звільнення, а також номери та дати наказів про прийом на роботу та звільнення.

Відповідно до доданих до заяви документів та даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 02 місяці 07 днів. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (28 років), Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 02.12.2021 позивачу відмовлено.

На підставі викладеного, третя особа просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 30.06.2022 продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк на подання відзиву на позовну заяву та повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві докази, що зазначені в ухвалі суду від 12.01.2022.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , картки платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.12.2021 № 3002-.

02.12.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.12.2021 № 22 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови зазначено, що «до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.07.1979, оскільки він внесений з порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, а саме: печатка підприємства, що завіряє запис про звільнення, нечитабельна. Для зарахування даного періоду необхідно надати уточнюючу довідку.». Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача становить 24 роки 02 місяці 07 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.12.2021 № 2600-0205-8/195410 додатково повідомлено, що «за результатами розгляду документів, доданих до заяви: до стажу не зараховано період роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.07.1979, оскільки він внесений з порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, а саме: печатка підприємства, що завіряє запис про звільнення, нечитабельна. Для зарахування даного періоду необхідно надати уточнюючу довідку. У разі надання уточнюючих документів та набуття необхідного страхового стажу, передбаченого законодавством на відповідний вік, позивач має право повторно звернутись до управління з відповідною заявою та документами щодо призначення пенсії.». Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (28 років), у призначенні пенсії за віком позивачу за заявою від 02.12.2021 відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина статті 92 Конституції України).

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-IV визначено, що за цим Законом призначаються пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Абзацом першим пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно матеріалів справи, позивачу на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії (02.12.2021) виповнилось повних 60 років, зарахований відповідачем страховий стаж склав 24 роки 02 місяців 07 днів.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно абзацу першого пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а, від 17.10.2019 у справі № 750/2524/17, від 05.12.2019 у справі № 423/1322/17 та № 235/805/17.

Дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 в межах спірних періодів роботи, встановлено, що позивач у період з 20.07.1979 по 25.02.1985 працювала у Ворошиловградському обласному об`єднанні «Ремвзуття».

При цьому, відповідачем не зараховано вищевказаний період до страхового стажу позивача, оскільки печатка підприємства, що засвідчує запис про звільнення, нечитабельна.

Щодо вказаних посилань відповідача, суд зазначає таке.

Порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).

Так, згідно пунктів 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Тобто, враховуючи положення пунктів 2.3 та 2.4 Інструкції № 58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Згідно пункту 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Разом з тим суд зазначає, що станом на час внесення частини спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 11.07.2019 № 683/737/17 та від 09.08.2019 у справі № 654/890/17.

Наявність сумнівів у пенсійного органу може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такі висновки суду узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 06.03.2018 у справах № 754/14898/15-а, № 127/9055/17, від 17.07.2018 у справі № 220/989/17, від 08.02.2021 у справі № 487/68/17, від 30.09.2021 у справі № 300/860/17.

Отже з урахуванням наведеного, суд не приймає вищевказані посилання відповідача щодо того, що запис про звільнення позивача у спірний період внесений з порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, як на підставу для не зарахування такого періоду до страхового стажу позивача, оскільки суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Крім того на думку суду, відповідач, отримавши документи про призначення пенсії, належним чином не надав оцінку записам та відомостям трудової книжки, які в сукупності дають підстави для зарахування спірних періодів роботи згідно записів трудової книжки до страхового стажу позивача.

Суд звертає увагу, що записи у трудовій книжці позивача за спірний період здійснені у хронологічній послідовності, а також чітко зазначені номери та дати наказів, на підставі яких такі записи внесено.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

На підставі викладеного у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області були відсутні правові підстави щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 у Ворошиловградському обласному об`єднанні «Ремвзуття».

Отже, рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 06.12.2021 № 22 прийнято не на підставі Конституції та законів України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач досягла необхідного віку для призначення пенсії, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV. Також, як встановлено судом, зарахований відповідачем страховий стаж позивача склав 24 роки 02 місяці 07 днів.

Отже, з урахуванням спірного періоду роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 страховий стаж позивача складає більше 28 років, а тому є законні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Отже, виходячи з системного аналізу вимог законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 53449 від 05.01.2022.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код: 14099344, місцезнаходження: Харківська обл., м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх), третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код: 42098368, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії від 06.12.2021 № 22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі поданої заяви від 02.12.2021, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.07.1979 по 25.02.1985 у Ворошиловградському обласному об`єднанні «Ремвзуття».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.08.2022.

Суддя О.М. Качанок