Справа № 190/672/22
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №190/672/22
провадження №2-а/932/134/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Цитульського В.І.,

при секретарі Дубовик К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сербіна Б.О.,

представника відповідача Куцугуб О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом а в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ПН МДН №003340 від 27.05.2022, винесену П`ятихатським сектором Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.203 КУпАП;

- скасувати рішення П`ятихатського сектору Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 31.05.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції сторін.

Позов мотивує тим, що його матір ОСОБА_2 народилася, закінчила школу, університет та працювала в Україні до 1996 року. 05.12.1996 ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_2 , вона змінила прізвище та в 1997 році отримала громадянство країни агресора. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився позивач ОСОБА_1 . Сім`я позивача часто приїжджала до України, а у зв`язку із погіршенням здоров`я баби позивача вони вирішили переїхати проживати до України, для чого 30.12.2021 прибули на територію України, знявшись із реєстрації в попередній країні. 21.01.2022 вони отримали реєстраційні номери України, придбали житло. В січні 2022 року сім`я зверталася за отриманням громадянства України, збирали необхідні документи. Після введення воєнного стану 24.02.2022 сім`я позивача підтримували зв`язок із начальником П`ятихатського сектору Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області. Проте 27.05.2022 винесено оскаржувану постанову та прийнято оскаржуване рішення.

Вказує, що оскаржувані постанова та рішення є протиправними, оскільки він ще в січні 2022 року звертався за оформленням посвідки на тимчасове проживання на території України. На даний час пересування Україною та наближення до кордону є небезпечним. Також покликається на постанову КМУ від 09.12.2020 №1236 якою по всій території України встановлено карантин до 31.08.2022. Зазначає про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Також вказує, що в країні походження існує загроза його життю.

ГУ ДМС України в Дніпропетровській області подано відзив на адміністративний позов, доводи якого зводяться до наступного. Позивач прибув на територію України 30.12.2021 за паспортом громадянина іноземної держави та мав право перебувати на території України до 29.03.2022. Сім`я позивача зверталися до П`ятихатського сектору Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області та отримали необхідні консультації. Проте позивачем не було подано документів для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні.

23.05.2022 надійшло подання від ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про виявлення позивача, який є іноземцем та порушив термін перебування на території України.

У зв`язку із тим, що після закінчення граничного терміну перебування на території України позивач не покинув її територію, відповідачем було прийнято оскаржувані рішення.

Вказує, що війна, карантинні заходи сімейний стан позивача не дає йому підстави порушувати міграційне законодавство, не звільняє його від обов`язку його виконання.

В судовому засіданні позивач, його представник та представник відповідача надали пояснення, аналогічні фабулам позову та відзиву.

Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач є громадянином країни - агресора та прибув на територію України 30.12.2021.

Батьки позивача також є громадянами країни - агресора. При цьому мати позивача народилася та проживала в Україні з 1970 року по 1996 рік. Баба позивача є громадянкою України.

Позивачем отримано РНОКПП України.

Позивачем долучено заяву ОСОБА_4 (баби позивача) від 13.10.2021 якою вона запрошує до України позивача та його сім`ю з 01.11.2021 по 01.11.2022.

Батьки позивача 27.01.2022 купили житло на території України.

22.02.2022 позивач став на облік в Генеральному консульстві країни - агресора в Харкові.

Від ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на ім`я начальника П`ятихатського сектору ГУДМС України в Дніпропетровській області надійшло подання, вихідний від 23.05.2022, про виявлення позивача, який перебуває на території України з 30.12.2021, тобто більше 90 днів.

27.05.2022 щодо позивача складено адміністративний протокол за ч.1 ст.203 КУпАП.

27.05.2022, за наслідками розгляду вказаного протоколу, було прийнято постанову про адміністративне правопорушення, якою позивачу визначено штраф в сумі 3 400 грн. Копію постанови позивач отримав.

31.05.2022 щодо позивача прийнято рішення, яким позивача зобов`язано примусово повернутися до країни походження або третьої країни у строк до 27.06.2022. Копію рішення позивач отримав 31.05.2022.

Норми права, що застосував суд.

У відповідності до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території 90 днів, якщо інше не визначено візою.

Згідно ст.1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації, громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.

Відповідно до частин 1, 4 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 31 вказаного Закону іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: - де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; - де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; - де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; - де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Диспозиція ч.1 ст.203 КУпАП визначає адміністартвиним правопорушенням, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

У відповідності до п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Установити, що до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину. Оформлення документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у період дії карантину здійснюється за місцем звернення особи.

Норма Постанови КМУ №259 від 18.03.2020 на яку покликається позивач була чинною до 07.08.2021.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правовий статус іноземців та осіб без громадянства, юридичних осіб іноземних держав, які перебувають на території України під час дії воєнного стану, визначається Конституцією та законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оцінка суду.

Позивач прибув на територію України 30.12.2021 на загальних підставах та мав право перебувати на території України 90 днів. Викладене сторонами не заперечується.

Позивач територію України до даного часу не покидав.

Доказів звернення як позивача так і членів його сім`ї до компетентних органів України для продовження строку перебування в Україні чи в інший спосіб набуття права на перебування в Україні після спливу 90 днів, позивачем не надано. Покликання позивача із цього приводу не підтверджені.

Доказів продовження позивачу стоку перебування в Україні чи набуття ним статусу, який би давав йому право перебувати в Україні не надано.

Відтак позивач допустив порушення міграційного законодавства, що є адміністративним правопорушенням за ч.1 ст.203 КУпАП та підставою для прийняття рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну.

Щодо інших мотивів позову.

1. Наявність у позивача баби - громадянки України, наявність нерухомого майна у батьків позивача на території України не дають йому право перебувати на території України.

2. Покликання на п.4 Закону України від 13.03.2020 №530-ІХ не береться судом до уваги, оскільки позивач не вказує, що не вчинення будь-яких дій для нього було обмежено у зв`язку із введенням карантину. Покликання на заборону застосування заходів адміністративного впливу постановою КМУ №259 від 18.03.2020 не беруться до уваги, адже така заборона втратила чинність ще до перетину позивачем державного кордону України.

3. В законодавстві не передбачено будь-яких виключень, особливостей чи обмежень у спірних правовідносинах у зв`язку із воєнним станом. Позивач не мотивує яким чином воєнний стан перешкодив йому покинути територію України чи звернутися до компетентних органів з метою належного оформлення свого перебування на території України.

4. Доводи про небезпеку для позивача у разі повернення до країни походження не обґрунтовані. Позивачем не наведено та необґрунтовано існування жодного із обставин, що визначені у ч.1 ст.31 Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та які можуть бути перешкодою для примусового повернення.

Крім того суд зазначає, що воєнний стан введено саме на території України та у зв?язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, активні бойові дії ведуться на території України, щодня обстрілів зазнають населені пункти України. Тому доводи про небезпеку для позивача у випадку виїзду за територію України не відповідають дійсності. Позивач має можливість повернутися в країну походження через треті країни, чи виконати рішення просто виїхавши до будь-якої третьої країни.

На позивача накладено мінімальний штраф, а рішення про примусове повернення прийнято без обмеження подальшого в`їзду до України.

За таких обставин оскаржувана постанова та рішення відповідають законодавству, а наведені позивачем доводи не дають підстав для їх скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-78, 122, 241-246, 250, 268, 269, 271, 288 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.І.Цитульський