Справа № 240/10871/22
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/10871/22

категорія 112010203

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Токарева М.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині нарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 додаткової пенсії за періоди: з 11.11.1999 до 31.12.2007; з 01.01.2008 до 21.05.2008; з 22.05.2008 донині, та грошової допомоги за періоди: з 12.11.1999 до 31.12.2005; з 09.07.2007 до 31.12.2007; з 22.05.2008 до 31.12.2014; 17.07.2018 до 12.07.2021.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду позивач подав до суду заяву у якій просить:

- поновити строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправною бездіяльності та нарахування та виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 :

1)за період з 13.07.2021 до 01.12.2021 - підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат;

2)за період з 11.11.1999 до 31.12.2007 - додаткової пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

3)за період з 01.01.2008 до 21.05.2008 - додаткової пенсії у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

4)за період з 22.05.2008 до 01.12.2021 - додаткової пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

5)за період з 12.11.1999 до 31.12.2005, з 09.07.2007 до 31.12.2007, з 22.05.2008 до 31.12.2008 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

6)за період з 17.07.2018 до 12.07.2021 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обгрунтовуючи поважність причини пропуску строку звернення до суду, позивач посилається знову ж на постанову ВП ВС від 24.12.2020 у справі №510/1286/16. Також позивач вказує, що ненарахування та невиплата щомісяця ГУ ПФУ у Житомирській обл. відповідних сум платежів ОСОБА_1 ще не призвела до появи характеру бездіяльності цього органу як протиправної. А тому, і строк на звернення до адміністративного суду ще не мав розпочати свій перебіг, так, як не було одного з обов`язкових елементів, який би призводив до цього порушення прав (вчинення протиправної бездіяльності).

Крім того, вказано, що ОСОБА_1 не мала відомостей щодо здійснення/не здійснення ГУ ПФУ в Житомирській області нарахувань та виплат про які заявлено заявлено позовні вимоги до їх отримання від Відповідача. Маючи похилий вік й не володіючи належними знаннями у юриспруденції про право на них, а найголовніше щодо можливості реалізувати це право, зважаючи на постійні зміни законодавства й правозастосовчої практики у зазначеній галузі та невизначеність цієї можливості, вперше дізналася про таку, отримавши юридичну консультацію від її представника, а про бездіяльність Відповідача із ненарахування й невиплати таких - лише після отримання відповіді ГУ ПФУ в Житомирській області. Після укладення договору про правничу допомогу представник позивача тривалий час здійснював зібрання доказів необхідних для звернення до суду.

Серед іншого представник позивача посилається, на те, що причини пропуску процесуального строку на звернення до суду із позовом у частині позовних вимог за період тривалістю шість місяців, який передував укладенню договору про надання правової допомоги між Позивачем та її представником 01.09.2021 та вжиттям заходів останніми, направлених на збирання доказів й інформації і зокрема, щодо розмірів видів пенсійних нарахувань і виплат першій, тобто, вимог про визнання протиправною бездіяльності Відповідача та зобов`язання його здійснити пенсійні нарахування й виплати за період з 28.02.2021 до 01.12.2021, цілком можуть бути визнані судом поважними.

З початку збройної агресії держави-окупанта, серед іншого, Коростенський район Житомирської області, де проживала і мешкає нині ОСОБА_1 , м. Київ і Київська область - за місцем проживання і місцезнаходженням робочого місця адвоката - представника позивача, а так само і м. Житомир (місцезнаходження Окружного адміністративного суду Житомирської області) стали об`єктами (цілями) для атак ворожої армії, що створювало небезпеку для життя та здоров`я позивача, його представника, суддів та працівників суду. ОСОБА_1 була змушена ховатися від ворожих атак перебуваючи за місцем свого мешкання та навіть виїхати за межі Житомирської області.

Сам Окружний адміністративний суд Житомирської області певний час після початку війни не функціонував взагалі, а згодом, після цього, працював у обмеженому режимі. Відомості про це, крім іншого, містяться на його офіційній сторінці у мережі загального доступу «Інтернет».

Таким чином, наведені підстави, разом з іншими зазначеними вище, безперечно можуть бути визнані судом поважними причинами пропущений строку на звернення до адміністративного суду з позовом у частині позовних вимог за період часу тривалістю шість місяців, що передує 24 лютого 2022 року, тобто вимог про визнання протиправною бездіяльності Відповідача та зобов`язання його здійснити пенсійні нарахування й виплати Позивачеві за період з 23.08.2021 до 01.12.2021.

Надаючи оцінку доводам представника позивача суд виходить з наступного.

При цьому, суд враховує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З цього приводу суддя вважає за необхідне наголосити, що у силу ч.2 ст.44 та ч.1 ст.45 КАС України усі суб`єкти права повинні добросовісно опікуватись станом власних прав (інтересів) та обов`язків.

Запровадження інституту давності та наслідків закінчення (збігу, спливу, завершення перебігу) процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суддя звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.122 і ч.1 ст.123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 "Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій".

Отже, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Що стосується посилання представника позивач на постанову ВП ВС від 24.12.2020 у справі №510/1286/16, суд зауважує, що оцінка поважності вказаних підстав пропуску процесуального строку на звернення до суду вже була надана в ухвалі від 15 червня 2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Також суд не приймає до уваги посилання, що з моменту укладення договору про правничу допомогу потребувався тривали час для зібрання доказів, а відповідач не надавав їх як на звернення позивача так і на звернення його представника, оскільки у такому випадку, представник позивача будучи професійним адвокатом та маючи спеціальні знання, міг заявити клопотання про їх витребування.

Неналежна комунікація між адвокатом та його клієнтом також не є поважними причинами пропуску строку.

Слід вказати, що дійсно запровадження в країні воєнного стану може бути визнано поважною причиною пропуску строку звернення до суду, однак ця обставина не передбачає його поновлення у межах шестимісячного строку визначеного КАС. Також, КАС не передбачає застосування шестимісячного строку, що передує даті укладення договору про правничу допомогу.

Наведені позивачем у заяві на усунення недоліків доводи щодо поважності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом не є переконливими та не приймаються судом до уваги через їх безпідставність.

Однак, з метою дотримання основоположного права позивача на доступ до правосуддя, суд дійшов висновку, що у даній справі підлягають розгляду та вирішенню позовні вимоги про нарахування та виплату позивачу доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру у розмірі, встановленому ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які заявлені у межах визначеного процесуального строку, тобто за шість місяців, що передували моменту звернення з позовом до суду - з 02.12.2021.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення його позовної заяви без руху в частині зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду, позовна заява в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та нарахування та виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 :

1)за період з 13.07.2021 до 01.12.2021 - підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат;

2)за період з 11.11.1999 до 31.12.2007 - додаткової пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

3)за період з 01.01.2008 до 21.05.2008 - додаткової пенсії у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

4)за період з 22.05.2008 до 01.12.2021 - додаткової пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

5)за період з 12.11.1999 до 31.12.2005, з 09.07.2007 до 31.12.2007, з 22.05.2008 до 31.12.2008 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

6)за період з 17.07.2018 до 12.07.2021 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та нарахування та виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 :

1)за період з 13.07.2021 до 01.12.2021 - підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат;

2)за період з 11.11.1999 до 31.12.2007 - додаткової пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

3)за період з 01.01.2008 до 21.05.2008 - додаткової пенсії у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

4)за період з 22.05.2008 до 01.12.2021 - додаткової пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

5)за період з 12.11.1999 до 31.12.2005, з 09.07.2007 до 31.12.2007, з 22.05.2008 до 31.12.2008 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

6)за період з 17.07.2018 до 12.07.2021 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева