Справа № 160/358/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2022 року Справа № 160/358/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Литвицькому Ю.Д.
представника відповідача Алексєєнко М.І.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/358/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -
06 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та не виплати йому заробітної плати, виходячи з посадового окладу прокурора та щомісячної надбавки за вислугу років, розрахованих в порядку та розмірах, визначених положеннями статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 р. протягом періоду з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р.;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на його користь не нараховану та не виплачену заробітну плату, виходячи з посадового окладу прокурора та щомісячної надбавки за вислугу років, розрахованих в порядку та розмірах, визначених положеннями статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 р., за період з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. в загальній сумі 308 766,09 грн., з якої сплачуються податки та збори, визначені законодавчими актами України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після звільнення з посади прокурора, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва його, зокрема, поновлено на посаді прокурора відділу в Офісі Генерального прокурора. Однак, Офісом генерального прокурора не проведено виплату позивачу передбаченої законодавством заробітної плати в повному обсязі. Таким чином, посилаючись на положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 р. та рішення Конституційного Суду України №1-223/2018 (2840/18) від 26.03.2020 р., позивач вказує, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно не нарахування та невиплати заробітної плати у період з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. у сумі 308 766,09 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та визначено цю справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням судового засідання на 01.02.2022 р. о 14:00 год.
Позивач в підготовче судове засідання на 01.02.2022 р. о 14:00 год. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 01.02.2022 р. надіслав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі та одночасно просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача в підготовче судове засідання на 01.02.2022 р. о 14:00 год. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
01 лютого 2022 року від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив, у якому зазначено, що на зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Офіс Генерального прокурора не наділений правом самостійно без правового регулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу, щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено Постановою №505. Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113 передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Оскільки ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію, тому права на отримання заробітної плати відповідно до норм ч. 3 ст.81 Закону №1697 не набув. Таким чином, оплата праці ОСОБА_1 обґрунтовано здійснювалась відповідно до вимог Постанови КМУ № 505, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 17.02.2022 р. о 14:00 год.
08 лютого 2022 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що враховуючи зазначене, протягом періоду з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. він перебував на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, всупереч рішення суду щодо поновлення на посаді прокурора відділу в Офісі Генерального прокурора, у зв`язку з чим на нього розповсюджується дія положення статті 81 Закону № 1697-УІІ щодо оплати праці прокурорів, яке стосовно нього на протязі зазначеного часу через бездіяльність відповідача протиправно не застосовувалося. Крім того, безпідставні посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на наведені постанови Верховного Суду, оскільки викладені в них висновків про обрахування заробітної плати прокурорам, оскільки під час розгляду зазначених справ судом не досліджувалися і не враховувалися ряд обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи та одночасно є предметом його позовної заяви. Також, зазначив, що відповідач не висловив будь-яких заперечень щодо застосування під час нарахування та виплати йому заробітної плати протягом періоду з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. виходячи з розміру посадового окладу, визначеного Постановою КМУ №505, у сумі 7 140 грн. та 45% щомісячної надбавки за вислугу років від розміру посадового окладу, що одночасно підтверджується відповіддю Офісу Генерального прокурора.
Позивач в підготовче судове засідання на 17.02.2022 р. о 14:00 год. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Представник відповідача в підготовче судове засідання на 17.02.2022 р. о 14:00 год. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 10.03.2022 р. о 14:00 год.
Відповідно до довідки Дніпропетровською окружного адміністративного суду від 10.03.2022 р. у зв`язку із введенням Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 воєнного стану в Україні з 24.02.2022 р., справа №160/358/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, яка призначена до розгляду в судовому засіданні на 10.03.2022 р. о 14:00 год., знята з розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 160/358/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів до 12.04.2022 р.
Наступне підготовче судове засідання з розгляду справи призначено на 12.04.2022 р. о 15:00 год.
Позивач в підготовче судове засідання на 12.04.2022 р. о 15:00 год. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Представник відповідача в підготовче судове засідання на 12.04.2022 р. о 15:00 год. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/358/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів до 09.06.2022 р.
Наступне підготовче судове засідання з розгляду справи призначено на 09.06.2022 р. о 14:30 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 р. витребувано у Офісу Генерального прокурора додаткові докази у справі №160/358/22, а саме:
- докази щодо розміру виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 у період з 25.12.2020 року по 01.07.2021 року, розміру окладу, щомісячної надбавки за вислугу років із зазначенням нормативно-правового акта, на підставі яких визначено їх розміри.
31 травня 2022 року від Офісу Генерального прокурора надійшли пояснення по справі, у яких зазначено, що ОСОБА_1 фактично не був переведений за результатами атестації до Офісу Генерального прокурора, а отже статус ОСОБА_1 не був тотожний статусу прокурорів Офісу Генерального прокурора, які успішно пройшли атестацію. Також, надали розрахункові листи ОСОБА_1 з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р., які містять інформацію про нараховану та виплачену заробітну плату за видами виплат.
08 червня 2022 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення, в яких вказано, що відповідач у свою чергу не вживав будь-яких заходів щодо проходження ним атестації близько 6 місяців, не проходження якої на його думку є підставою не нарахування йому заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закон № 1697-VIІ. З наданих до суду відповідачем розрахунків щодо розміру його заробітної плати протягом зазначеного періоду підтверджується, що у той період часу під час нарахування йому заробітної плати, у тому числі за час його перебування у відпустках, а також обрахування матеріальної допомоги на оздоровлення, яка виплачується прокурору відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31.05.2012, застосовувався посадовий оклад у розмірі 7140 грн. та щомісячна надбавка щодо вислуги років у розмірі 45% від цього посадового окладу, в залежності від кількості відпрацьованих днів у місяць. Отже, враховуючи наведені ним у поясненнях доводи та обставини, які спростовують позицію відповідача, а в частині наведених розрахунків щодо розміру заробітної плати, що йому виплачувалася, підтверджують наведені ним позовні вимоги, у зв`язку з чим просить суд їх задовольнити.
08 червня 2022 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення додаткових доказів у справі, а саме: копія запиту позивача на отримання інформації в Офісі Генерального прокурора від 09.12.2022 р. та копію відповіді Офісу Генерального прокурора № 2І-38вих22 від 13.01.2022р.
Позивач в підготовче судове засідання на 09.06.2022 р. о 14:30 год. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Наступне підготовче судове засідання з розгляду справи призначено на 30.06.2022 р. о 14:30 год.
Позивач в підготовче судове засідання на 30.06.2022 р. о 14:30 год. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу №160/358/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 26.07.2022 р. о 15:00 год.
01 липня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
08 липня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Позивач в підготовче судове засідання на 26.07.2022 р. о 15:00 год. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Генерального прокурора від 21.12.2019 р. №2105ц звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 24.12.2019 р.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням та наказом, ОСОБА_1 подав позов до суду, за результатами розгляду якого Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалено рішення від 15.09.2020 р., залишене з частині поновлення на посаді без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021, у справі №640/600/20, яким визнано протиправними та скасувано рішення кадрової комісії № 4 від 19.12.2019 р. № 24 щодо неуспішного проходження атестації прокурором та наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 р. №2105ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням таконів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 24.12.2019, поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів та координації правоохоронної діяльності з 25.12.2019 р.
В подальшому, на виконання вищевказаних судових рішень наказом Генерального прокурора від 23.12.2020 р. № 3024ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 25.12.2019 р.
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2020 о. №63341428 про поновлення ОСОБА_1 в Офісі генерального прокурора на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів та координації правоохоронної діяльності з 25.12.2019 р.
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.01.2021 р. №63341428 про поновлення ОСОБА_1 в Офісі генерального прокурора на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів та координації правоохоронної діяльності з 25.12.2019 р. на підставі п. 9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, Окружним адміністративним судом м.Києва винесено окрему ухвалу від 17.02.2021 р. у справі №640/600/20, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 р., якою визнано протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 р. у справі №640/600/20, оформлене наказом Генерального прокурора № 3024ц від 23.12.2020 р. в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержання законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 25.12.2019 р.
Так, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.08.2021 р. у справі №640/1082/21, що набрало законної сили на підставі постанови суду апеляційної інстанції від 11.10.2021 р., скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження.
Крім того, наказом Генерального прокурора від 29.06.2021 р. № 1004ц ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державною обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 01.07.2021 р. у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.
Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу ненарахування та невиплати заробітної плати позивачу у період з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. включно у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
Позивач вважає, що на нього розповсюджується вказана норма у зв`язку з тим, що судовим рішенням він був поновлений на посаді в Офісі Генерального прокурора, хоча, фактично, у період з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. він обіймав посаду прокурора відділу Генеральної прокуратури України.
Натомість відповідач вважає, що положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» не поширюються на позивача, оскільки ця норма поширюється лише на оплату праці прокурорів, які успішно пройшли атестацію та їх переведено до Офісу Генерального прокурора, що у спірних правовідносинах не мало місця. Таким чином, оплата праці позивачу, який не був переведений до Офісу Генерального прокурора у разі успішного проходження атестації, правомірно здійснена відповідно до Постанови № 505, а не статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
У постанові від 28.07.2022 р. (справа №620/1338/21) Верховний Суд, надав відповідь на питання, чи застосовуються положення частини третьої статті 81 Закону № 1697-VII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. № 6-р/2020 до прокурорів, які не пройшли атестацію.
Так, правове регулювання оспорюваних позивачем питань щодо виплати заробітної плати, визначено спеціальним Законом України від 19.09.2019 р. №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ), що набрав чинності 25.09.2019 р., яким передбачена переатестація прокурорів. Отже, на час виникнення спірних правовідносин у цій справі, діяла нова редакція статті 81 Закону №1697-VII.
Сам Закон № 113-ІХ визначає умови переведення прокурорів, процедуру проходження атестації і відповідно порядок оплати праці прокурорів на період проведення їх атестації.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19.09.2019 р. №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Отже, правовий статус зазначених вище прокурорів, який вони мали до набрання чинності цим Законом, характеризується і державними гарантіями щодо виплати заробітної плати з відповідних джерел фінансування. Тобто правове регулювання оплати праці, яке існувало до прийняття спеціального Закону № 113-IX здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз приписів Закону №113-ІХ, дозволяє зробити висновок, що на зазначений період (тобто, до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури) оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до 31.12.2012 р. №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - постанова КМУ № 505), яка була чинною у оспорюваний позивачем період.
Згідно з пунктами 1, 2, 6 постанови КМУ № 505 затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.
Водночас, ті прокурори, які переведені на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, отримують заробітну плату згідно зі статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом №113-ІХ.
Верховний Суд звертає увагу, що положеннями пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації.
Тому прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону №113-ІХ.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 р. у справі № 540/1268/21.
Відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України, сформульованої у цьому рішенні (абзаці одинадцятий підпункту 2.2 пункту), заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом.
Таким чином, Конституційний Суд України дав тлумачення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, яка водночас відповідно до іншого рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 р. №5-р (II)/2020 вказує на те, що за новим конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя.
Тобто Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020, на яке посилається позивач, стосується приписів статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами, офіційне тлумачення яких здійснено в розумінні статті 131-1 Основного Закону України і пов`язане з організацією і порядком діяльності прокуратури нової якості - функцією кримінального обвинувачення та проведення кадрового перезавантаження через оцінювання прокурорів. А тому застосування статті 81 Закону №1697-VII зі змінами в редакції Закону №113-ІХ без обмежень у цій справі, пов`язується із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в "новоутворені"/"оновлені" прокуратури (відповідно до Закону №113-ІХ).
Як встановлено Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 15.09.2020 р. у справі № 640/600/20, яке залишене з частині поновлення на посаді без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 р., з протоколу засідання четвертої кадрової комісії від 12.12.2019 р. вбачається, що комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 відповідно до пункту 16 Порядку № 221.
Згідно рішення від 19.12.2019 № 4 під час проведення співбесіди Комісію з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність прокурора ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.
Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, згаданими судовими рішеннями, що набрали законної сили, були встановлені відповідні обставини, у т.ч. щодо відсутності рішення кадрової комісії стосовно позивача про успішне проходження ним атестації в ході реформування органів прокуратури, яке в свою чергу є визначальною підставою для переведення прокурора на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора.
Також судом встановлено, що позивач звільнений з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII.
Отже, позивач не є прокурором, який успішно пройшов атестацію, а тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови КМУ №505.
Приймаючи до уваги відсутність рішення про успішне проходження атестації позивачем, суд не вбачає обґрунтованими твердження позивача, що відповідачем було порушено конституційне право позивача на працю та її гідну оплату, оскільки в цьому випадку, в контексті спірних правовідносин, дії відповідача, зокрема щодо нарахування та виплати позивачеві заробітної плати за період з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. згідно приписів постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» - узгоджувалися із вимогами чинного законодавства.
Суд не може визнати обґрунтованими доводи позивача, який вважає, що на нього розповсюджується стаття 81 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з тим, що судовим рішенням він був поновлений на посаді в Офісі Генерального прокурора.
Вказані доводи не спростовують відсутності факту успішного проходження позивачем атестації. При цьому, як зазначалось, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.07.2022 р. у справі №620/1338/21, дійшов висновку, що, у випадку, якщо позивач не є прокурором, який успішно пройшов атестацію, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX та постанови КМУ №505.
Відтак, заявлені позивачем вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому заробітної плати, виходячи з посадового окладу прокурора та щомісячної надбавки за вислугу років, розрахованих в порядку та розмірах, визначених положеннями статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 р. протягом періоду з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р., а також стягнення з відповідача недоплаченої заробітної плати позивача за період з 25.12.2020 р. по 01.07.2021 р. у визначеному ним розмірі не підлягають задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини справи, а також доводи та заперечення сторін, суд вважає, що під час розгляду даної адміністративної справи відповідач виконав покладений на нього обов`язок і на спростування тверджень позивача довів суду правомірність своїх дій в межах спірних правовідносин.
Як наслідок, суд робить висновок, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 295 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 02.08.2022 р.

Суддя А.В. Савченко