Справа № 240/3326/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/3326/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов`язання призначити таку пенсію.

В обгрунтування позову зазначив, що відмова у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, адже має право як потерпілий 3 категорії на таку пенсію відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідач до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову вказав, що відмова у призначенні пенсії зі зменшення пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач 28.10.1965 р.н. звернувся із заявою від 14.12.2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 30.12.2020 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням 56-річного віку. Роз`яснено, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають чоловіки за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. Відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення пенсії надаються із зниженням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зниження пенсійного віку. У зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року позивач прожив 6 років 2 місяці 17 днів, що дає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"на 4 роки. Зазначено, що право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач набуде з 29.10.2021 року.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку такою, що суперечить вимогам діючого законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Приписами пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки * та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (абзац 5).

Згідно із приміткою до зазначено пункту, початкова величина зниження пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, аналіз ст. 55 зазначеного закону свідчить про те, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абз.5 ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт постійного проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років до 01 січня 1993 року.

Суд зазначає, що в повідомленні про відмову в призначенні пенсії від 30.12.2020 відповідач зазначив, що ОСОБА_1 має загальний страховий стаж 27 років 10 місяців 21 день та відповідно до того, що у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року прожив 6 років 2 місяці 7 днів, що підтверджується довідкою Ушомирської сільської ради №470 від 21.10.2020, що дає йому прав призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 4 роки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачу на день звернення до Управління із заявою про призначення пенсії виповнилося 54 роки, тоді як право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 набуде з досягненням 56 річного віку (60 років (вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 4 роки (зниження пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за наданими позивачем документами), тобто з наступного дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Щодо доводів позивача про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як потерпілому 3 категорії та враховуючи те, що він з 15.09.1987 по 06.09.1991 працював на Бородянському участку, робоче місце якого знаходилось у м. Коростень, слід вказати на наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФ України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), при призначенні пенсії при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 24.11.2020 №1948 виданої виконавчим комітетом Коростенської міської ради ОСОБА_1 проживав на території, яка віднесена до зони гарантованого добровільного відселення -м. Коростень з 11.09.1992 по 05.10.1995, з 28.01.1998 по 01.06.2002, з 01.06.2002 по 20.12.2017, з 26.12.2017 по теперішній час.

Крім того, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 у період з 26.12.1985 по 14.09.1987 позивач працював у Коростенській механізованій дистанції погрузочно-розгрузочних робіт, з 15.09.1987 по 06.09.1991 електрогазозварювальником на Бородянському участку Київського підприємства монтажно-наладочних робіт "Строммонтаж", з 10.09.1991 по 13.09.1991 на Тебельському нафтохімічному комбінаті, з 01.10.1991 по 15.09.1992 на Бородянському участку Київського підприємства монтажно-наладочних робіт "Строммонтаж", з 21.09.1992 по 11.09.1996 на Коростенському фарфорову заводі.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що з 15.09.1987 по 06.09.1991 працюючи електрогазозварювальником на Бородянському участку Київського підприємства монтажно-наладочних робіт "Строммонтаж" він мав робоче місце у м. Коростень, оскільки довідки про період роботи у вказаний період на території гарантованого добровільного відселення надано не було, як і не було надано інших, підтверджуючих дані обставини, документів.

Тобто, враховуючи наведене, початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки не встановлюється до позивача, оскільки з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 останній постійно не проживав /не працював на території, яка віднесена до зони гарантованого добровільного відселення.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не відповідає усім умовам, які є необхідними для прийняття відповідачем рішення про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а відтак Головне управління ПФУ в Житомирській області правомірно відмовило позивачу у призначенні бажаної ним пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Враховуючи відмову в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа