Справа № 200/1235/21-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року справа №200/1235/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Міронова Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 р. у справі № 200/1235/21-а (головуючий І інстанції суддя Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини А НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі № 200/1235/21-а, яке набрало законної сили, частково задоволений позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4, АДРЕСА_2) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 25.08.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 року по 27.10.2020 року включно з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2017 по 28.02.2018 з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року виправлено допущену описку в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі № 200/1235/21-а шляхом зазначення в абзаці 5 резолютивної частини: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 27.10.2020 року з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

31 травня 2021 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи щодо: зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.10.2020 з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Постановою державного виконавця від 03.11.2021 закінчено виконавче провадження № 66020634 у зв`язку з виконанням виконавчого документа до його виконання, а виконавчий лист повернуто до Донецького окружного адміністративного суду.

Постановою державного виконавця від 03.11.2021 закінчено виконавче провадження № 66020209 у зв`язку з виконанням виконавчого документа до його виконання, а виконавчий лист повернуто до Донецького окружного адміністративного суду.

28 грудня 2021 року позивачем подано клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року клопотання ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду залишено без задоволення.

18 січня 2022 року позивачем подано заяву в порядку статті 383 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 , подану в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без задоволення.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву подану в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду повністю, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 23 червня 2022 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-1Х, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того правилами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

За змістом частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Вимоги статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України диктують, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

За унормуванням статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» окреслено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням необхідно розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

З наведеного вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою державного виконавця від 03.11.2021 закінчено виконавче провадження № 66020634 з примусового виконання виконавчого листа від 31.05.2021 щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2018 по 27.10.2020 з урахуванням абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 03.11.2021 закінчено виконавче провадження № 66020209 з примусового виконання виконавчого листа від 31.05.2021, щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Матеріалами справи підтверджено, що на день подання позивачем заяви в порядку статті 383 КАС України виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів закінчені, а виконавчі листи повернуті до суду.

Колегія суддів цілком погоджується з висновком місцевого суду, що вирішення питання за заявою відповідно до ст. 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала місцевого суду відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 р. у справі № 200/1235/21-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 р. у справі № 200/1235/21-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2022 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв