Справа № 160/27620/21
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
31.12.2021 ОСОБА_1 звернувсядо Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень від 19.05.2021, позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди провадження підприємницької діяльності з 01.07.2001 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 30.06.2009 роки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви.
23.02.2022 на виконання вимог ухвали суду від 05.01.2022 засобами поштового зв`язку позивачем подані документи, дослідивши які судом було встановлено часткове виконання вимог ухвали.
Ухвалою суду від 09.03.2022 продовжено позивачеві строк для усунення недоліків позову, що викладені в ухвалі суду від 05.01.2022, на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду.
Ухвалою суду від 29.04.2022 повторно продовжено позивачеві строк для усунення недоліків позову, що викладені в ухвалі суду від 05.01.2022, на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду.
19.05.2022 на виконання вимог ухвали суду засобами поштового зв`язку позивачем було подано засвідчені копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки, рішення про призначення пенсії, копія форми ОК-5 та адміністративного позову (уточненого).
Цією ж ухвалою суду було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); докази з їх документальним підтвердженням щодо підстав не зарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.07.2001 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 30.06.2009.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 направлена сторонам, відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками у паперовому вигляді та отримана ним 08.06.2022, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи.
18.07.2022 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позов (з доказами відправлення позивачу), в якому позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію на вислугу років відповідно до Закону №1058-IV. На підставі записів трудової книжки і даних і системи персоніфікованого обліку загальний страховий стаж позивача становить 29 років 5 місяців 18 днів. Відповідно до Форми РС-право та пенсійної справи період з 03.04.2001 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу (2 роки 8 місяців 29 днів), коли позивач здійснював підприємницьку діяльність (спрощена система), період з 01.01.2004 по 30.06.2009 - зараховано пропорційно сплаченим внескам до Пенсійного фонду України в становить - 6 місяців 2 дні. Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 внесено зміни у розділ XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: доповнено пунктом 3-1 наступного змісту: до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Належними доказами, якими підприємець, що здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, а після 01 липня 2000 року - довідка з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. За таких обставин, порушень прав позивача, що які зазначено у позові, не було, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло у межах повноважень та згідно з чинним законодавством, отже, позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
До відзиву відповідачем заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, посилаючись введений воєнний стан, зауваживши, що процесуальні строки можуть бути продовжені до закінчення воєнного стану в Україні.
Відповідно до частини першої статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану на території України» від 24.02.2022 № 64 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 р. № 341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 р. № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжити з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (абзац перший підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).
З огляду на викладене та з урахуванням доводів, викладених відповідачем у клопотанні про визнання поважними причини пропуску строку на подання відзиву, а також з метою забезпечення дотримання принципів адміністративного судочинства в умовах воєнного стану та задля забезпечення рівних правових можливостей для реалізації відповідачем наданих процесуальним законом прав та обов`язків, суд не вбачає правових підстав для відмови відповідачу у задоволенні клопотання та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку на подання відзиву поважними та прийняти відзив на позовну заяву.
Згідно з частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену з 08.10.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів роботи до страхового стажу зараховано наступні періоди:
з 16.07.1979 по 15.10.1979 - 0 років 3 місяці 0 днів;
з 27.10.1979 по 11.02.1982 - військова служба строкова - 2 роки 3 місяці 15 днів;
з 13.05.1982 по 27.01.1995 - 12 років 8 місяців 15 днів;
з 01.02.1995 по 02.04.2001- 6 років 2 місяці 2 дні;
з 03.04.2001 по 31.12.2003 - підприємець/спрощена система - 2 роки 8 місяців 29 днів;
з 01.01.2004 по 30.04.2005 - 0 років 3 місяці 6 днів;
з 01.06.2005 по 31.12.2006 - 0 років 0 місяців 12 днів;
з 31.01.2007 по 31.01.2007 - 0 років 0 місяців 0 днів;
з 28.02.2007 по 28.02.2007 - 0 років 0 місяців 1 днів;
з 31.03.2007 по 31.03.2007 - 0 років 0 місяців 0 днів;
з 30.04.2007 по 30.04.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 31.05.2007 по 31.05.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 30.06.2007 по 30.06.2007 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.07.2007 по 31.07.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 31.08.2007 по 31.08.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 30.09.2007 по 30.09.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 31.10.2007 по 31.10.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 30.11.2007 по 30.11.2007 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.12.2007 по 31.12.2007 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 31.01.2008 по 31.01.2008 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 29.02.2008 по 29.02.2008 - 0 років 0 місяців 1 днів;
з 31.03.2008 по 31.03.2008 - 0 років 0 місяців 1 днів;
з 30.04.2008 по 30.04.2008 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.05.2008 по 31.05.2008 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 30.06.2008 по 30.06.2008 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 31.07.2008 по 31.07.2008 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.08.2008 по 31.08.2008 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 30.09.2008 по 30.09.2008 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.10.2008 по 31.10.2008 - 0 років 0 місяців 1 день;
з 30.11.2008 по 30.11.2008 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.12.2008 по 31.12.2008 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 31.01.2009 по 31.01.2009 - 0 років 0 місяців 0 день;
з 28.02.2009 по 28.02.2009 - 0 років 0 місяців 0 днів;
з 31.03.2009 по 31.03.2009 - 0 років 0 місяців 0 днів;
з 30.04.2009 по 30.06.2009 - 0 років 1 місяць 29 днів;
з 20.09.2016 по 02.10.2016 - безробіття - 0 років 1 місяць 11 днів;
з 03.10.2016 по 11.19.2017- 0 років 11 місяців14 днів;
з 02.10.2017 по 03.06.2018- безробіття - 0 років 9 місяців 0 днів;
з 04.06.2018 по 30.04.2020 - 1рік 11 місяців 0 днів;
з 31.05.2020 по 19.08.2021- безробіття - 1 рік 2 місяці 20 днів, всього 29 років 5 місяців та 18 дні.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок страхового стажу, спираючись на копію листа з ДПІ.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Цей Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент).
Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідне кореспондоване і в статті 24 Закону №1058-IV.
Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
03.10.2017 року прийнято Закон 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким розділ XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 3-1наступного змісту:
«До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)».
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IV визначено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу на наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року №793 «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» пункт 4 Порядку №637 доповнено абзацом другим, згідно з яким періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Разом з цим, пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.
з 07.08.2000 по 30.09.2000 - здійснювалась діяльність за фіксованим розміром плати в сумі 100,00 грн. шляхом придбання патенту (фіксована сума плати прибуткового податковий патент від 07.08.2000 серії АЕ за №024924);
з 01.10.2000 по 30.06.2001 - здійснювалась діяльність на спрощеній системі оподаткування та здійснювалась сплата єдиного податку (свідоцтво про сплату єдиного податку від 01.10.2000 №064237, від 01.01.2001 №162948);
з 01.07.2001 по 28.12.2009 - здійснювалась діяльність за фіксованим розміром плати шляхом придбання патенту (за патентом від 01.07.2001 серії ПАА №553147, від 01.01.2002 серії АО №021157, від 01.01.2003 серії АЕ №025986, від 03.11.2003 серії ПАВ №235052, від 02.01.2004 серії ПАВ №235374, від 17.01.2005 серії ПАД № 107453, від 01.01.2006 серії ПАД №197650, від 24.01.2007 серії ПАД №174739, від 15.01.2008 серії ПАД № 679294, від 01.01.2009 серії ПАЕ №252425).
Отже, реєстрація позивача як ФОП та перебування на податковому обліку у період з 07.08.2000 по 28.12.2009 на спрощеній системі, у тому числі із застосуванням фіксованого податку, підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів роботи (а.с.101 зворотній бік) до страхового стажу позивача зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 03.04.2001 по 31.12.2003 (2 роки 8 місяців 15 днів), тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 30.06.2009 суд зазначає наступне.
В обґрунтування підстав відмови у зарахуванні означеного періоду підприємницької діяльності до страхового стажу відповідачем у відзиві зазначено, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата внесків, а саме: до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, відповідно до інформації з якого період з 01.01.2004 по 30.06.2009 зараховано пропорційно сплаченим внескам і становить 6 місяців 2 дні.
Суд критично оцінює таку позицію відповідача, оскільки належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій страховий стаж можуть бути не лише документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Здійснення позивачем у спірний період підприємницької діяльності за фіксованим розміром плати шляхом придбання патентів від 01.07.2001 серії ПАА №553147, від 01.01.2002 серії АО №021157, від 01.01.2003 серії АЕ №025986, від 03.11.2003 серії ПАВ №235052, від 02.01.2004 серії ПАВ №235374, від 17.01.2005 серії ПАД № 107453, від 01.01.2006 серії ПАД №197650, від 24.01.2007 серії ПАД №174739, від 15.01.2008 серії ПАД № 679294, від 01.01.2009 серії ПАЕ №252425 підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивачу періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 30.06.2009 відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
При цьому, суд зауважує, що права позивача у даному випадку порушено протиправними діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу спірного періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності, а не рішенням про призначення пенсії в частині не зарахування цього періоду.
За змістом положень частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 30.06.2009 до страхового стажу, тому з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності 01.01.2004 по 30.06.2009, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №34 від 20.12.2021.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 454,00 грн.
Керуючись ст. ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 25.07.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова