Справа № 703/1662/22
Суддя: Прилуцький В. О.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/1662/22 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді Прилуцького В.О. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа: інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ніколенко Ігорь Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови серії ГАБІ № 552409 від 14 червня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вказана постанова винесена всупереч чинному законодавству. Вказує на те, що про існування вказаної постанови йому стало відомо із поштвого повідомлення, яке він отримав 24 червня 2022 року. Щодо обставин вказаних у постанові не згідний, та зазначив наступне. 13 червня 2022 року на запрошення своєї тітки ОСОБА_2 він прибув на день народження до її доньки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , де перебували інші особи, зокрема і свідок ОСОБА_4 . Близько 00 год. до подвіря прибули поліцейські через те, що ОСОБА_4 голосно співав та грала музика і сусідка ОСОБА_5 викликала працівників поліції. В цей час ОСОБА_4 тримав його за руки, а на ньому вже були наявні сліди побиття та розірвана сорочка. На його прохання прийняти від нього заяву про побиття, працівники поліції відмовили, тому що ОСОБА_4 сказав, що вони самі все вирішать. Після цього ОСОБА_4 його та ОСОБА_6 вигнав із двору та пояснював, що він не повинен викликати полції. В цей час він за допомогою свого мобільного телефону виликав працівників поліції та швидкої допомоги. Працівники поліції приїхали та сказали йому писати заяву про злочин, однак було темно та він не зміг її написати, а усну заяву вони відмовились відбирати. Швидка медична допомога прибула після того як працівники поліції вже поїхали та надали йому медичну допомогу. 14 червня 2022 року близько 11 год. 15 хв. він звернувся за медичною допомогою до травматологічного пункту КНП «Смілянська міська лікарня» з приводу отримання тілесних ушкоджень де йому було надано допомогу. Окрім того 21 червня 2022 року в порядку само звернення він звернувся до Смілянського міжрайонного відділення судово медичних експертиз КП «Черкаське обласне бюро судово медичних експертиз». Таким чином вважає, що він не вчиняв завідомо неправдивих викликів працівників поліції, а про те, що відносно нього було того дня складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не знав.

З огляду на наведене, просить суд вище вказану постанову визнати незаконною та скасувати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2022 року справа передана для розгляду судді Прилуцькому В.О.

Ухвалою судді від 18 липня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

01 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на наступне. Зазначає, що матеріали справи складено належно, зібрані докази є належними та допустимими, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 у відповідності до ст.254,255 КУпАП, він усвідомлював, що вказана ним інформація у повідомлені на 102 є неправдивою і бажав даремного виїзду на місце виклику працівників поліції. Зазначили, що доказом у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП є відеозапис на якому чітко видно де останній відмовляється від написання заяви про злочин. Просили суд відмовити у задоволенні позову та врахувати надані у відзиві на позовну заяву пояснення.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, оглянувши матеріали, які містяться на відеодиску, доданому до відзиву на позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 14 червня 2022 року інспектором сектору реагування ВП № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області Ніколенком І.О. складено постанову серії ГАБІ № 552409, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до даної постанови від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 , близько 01 год. 00 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про некомпетентні дії працівників поліції під час конфлікту з родичами.оскільки дана інформація не підтвердилась, жодних заяв та скарг від позивача не надходило то працівники поліції відповідно склали оскаржувану позивачем постанову.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню, зокрема, норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено - у вище стоящий орган (вище стоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіхо бставин, що мають значення для прийняття рішення (вчиненнядії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Ст. 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП за те, що він 14 червня 2022 року о 01 год. 00 хв. перебуваючи по АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на лінію 102 та повідомив про некомпетентні дії поліції у конфлікті з родичами, дана подія зафіксована на бодікамеру 102, також були викликані служби 101 та 103. Таким чином ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 183 КУпАП та накладено штраф в сумі 850 грн.

Ці обставини підтверджуються долученою до справи копією постанови по справі про адміністративне правопорушення ГАБІ № 552409 від 14 червня 2022 року, а також відеозаписом із бодікамери.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З наданих суду матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме реєстрації звернень на лінію 102 до ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області вбачається, що 14 червня 2022 року о 00 год. 46 хв. надійшов виклик від ОСОБА_1 про те, що по АДРЕСА_1 йому відома особа завдала тілесні ушкодження та погрожувала фізичною розправою.

З оглянутого відеозапису із бодікамери, який було долучено до відзиву на позовну заяву, судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що ним підтверджено особисто, надава не зрозумілі пояснення працівникам поліції, весь час сварився, ходив, розмовляв по телефону та з іншими особа, жодних конкретних претензій як до осіб, які перебували поруч так і до працівників поліції ним виражено не було. Зокрема із відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 , повідомояж працівникам поліції, що він їм не довіряє бо вони заангажовані та з ними все «порішають», а тому вимагає приїзду до нього саме працівників поліції з області, а не знову таки місцевих. З відеозапису також вбачається, як працівники поліції намагаються зясувати у ОСОБА_1 , якими саме діями було вчинено правопорушення відносно нього та ким саме, на що останній відповіді дати не зміг. З даного відеозапису такоє вбачається, як працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано написати заяву про вчинення злочину та після чого надати свої пояснення по суті події, на що останній відмовився. Окрім того, повідомив, що немає жодних претензій до працівників поліції. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , поводив себе не адекватно, вчиняв не зрозумілі речі, комусь постіно телефонував та щось виясняв та не міг чітко сформулювати свою думку та події відносно яких ним було викликано працівників поліції.

Інспектор поліції під час виїзду за викликом позивача з`ясував обставини подій, які свого підтвердження не знайшли. Інспектор, встановивши причину завідомо неправдивого виклику, виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Суд зазначає, що поліцейський Ніколенко І.О. приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, діяв у межах своєї компетенції та відповідно до частин першої та другої статті 222 КУпАП.

В позовній заяві ОСОБА_1 підтвердив факт того, що здійснював виклик поліції, однак вони відмовились брати у нього заяву про злочин усну, а так як було темно то він не зміг її написати.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 552409 від 14 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, надано належні докази на підтвердження вчинення останнім адмінправопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Згідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з"ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст.74 КАС України).

Згідно ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Судом оглянуті надані позивачем докази, зокрема довідку № 3363, висновок невропатолога, довідку № 183 та висновок спеціаліста в галузі судово - медичної експертизи № 127, з них вбачається наявність у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Однак, яким саме чином вказані докази спростовують факт завідомо неправдивого виклику поліції позивачем не доведено та судом не встановлено.

Окрім того, до суду позивачем не додано жодних доказів на підтвердження звернення позивача до правоохоронних органів на неправомірні дії працівників поліції не надано. Клопотань про витребування у відповідача будь яких інших доказів позивачем не надавалось.

Беручи до уваги у сукупності встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, в ході розгляду даної справи на виконання вимог ч. 2 ст.77 КАС України представив суду належні та допустимі докази в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому вона не підлягає скасуванню, відтак суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно у разі відмови у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору до стягнення з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.2, 6, 72-78, 132, 134, 139, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа: інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ніколенко Ігорь Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Прилуцький