Справа № 240/470/22
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/470/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання відмову неправомірною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними відмови №0600-0216-8/82726 від 19.10.2021 та рішення від 30.11.2021 №39 від 30.11.2021 у призначенні їй дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати відповідача призначити пенсію як матері військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з моменту звернення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки вона має посвідчення члена сім"ї загиблого військовослужбовця під час проходження військової служби.

Провадження у справі відкрито за правилам спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що враховуючи те, що у позивача відсутнє посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого) на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає законних підстав, тому Управління діяло у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , є матір`ю військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25 травня 2017 року.

Відповідно до витягу із протоколу №16 засідання ВЛК по встановленню причинного зв`язку смерті військовослужбовця від 07.04.2017, його смерть пов`язана з проходженням військової служби.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до п.4 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державі пенсійне страхування", як члену сім"ї загиблого військовослужбовця.

Листом від 19.10.2021 відповідач повідомив, що до страхового стажу не зараховано записи у трудовій книжці за період з 12.09.1996 по 09.11.1997 та з 10.11.1997 по 18.07.1999, оскільки відповідно до записів в трудовій книжці відсутня інформація про особу, яка зробила запис про звільнення, а уточнюючі довідки не надані. Страховий стаж становить лише 17 років 9 місяців 2 дні. Крім того, не надано довідки з військової частини щодо місця проходження військової служби за контрактом. Відтак, подано неповний пакет документів.

26.11.2021 позивач повторно звернулась до відповідача із аналогічною заявою про призначення пенсії.

Проте, рішенням №39 від 30.11.2021 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні вказано, що позивач має страховий стаж - 28 років 8 місяців 5 днів. Досяг 50-річного віку.

Відповідно до підпункту 5) пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону, налаються: посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), висновок МСЕК щодо причинного зв`язку смерті особи з пораненням, контузією, каліцтвом, отриманим при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або захворюванням, пов`язаним з перебуванням на фронті, ліквідацією Чорнобильської катастрофи.

При зверненні за призначенням пенсії заявниця надала посвідчення сім`ї військовослужбовця, яке дає право на пільга, передбачені для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби. Посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не надано.

Висновок: відмовити в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 cт. 115 Закону, у зв`язку з відсутністю документів про встановлення заявниці статусу сім`ї померлого (загиблого) відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивач вважає протиправною відмову у призначенні їй достроково пенсії за віком відповідно до ч.4 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до пп.5 п. 2.1 Розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи:

посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), висновок МСЕК щодо причинного зв`язку смерті особи з пораненням, контузією, каліцтвом, отриманими при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях під час безпосереднього перебування в районах та у період здійснення зазначених заходів, або захворюванням, пов`язаним з перебуванням на фронті, ліквідацією Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а для осіб, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до абзаців шостого-восьмого пункту 1 статті 10 цього Закону, також документи, на підставі яких їм встановлено цей статус, визначені Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740 (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону));

документ, що свідчить про факт загибелі (смерті) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 5 частини першої статті 115 Закону);

В контексті наведеного, суд відмічає, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають право батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , жінки - після досягнення 50 років за наявності страхового стажу не менше 20 років. При цьому, смерть загиблого повинна бути внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отримані під час виконання обов"язків військової служби (службових обов"язків).

Відповідачем відмовлено у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч. 1 cт. 115 Закону, у зв`язку з відсутністю документів про встановлення заявниці статусу сім`ї померлого (загиблого) відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При цьому, позивач зазначає, що вона має статус члена сім"ї загиблого військовослужбовця, що підтверджується відповідним посвідчення, відтак відмову відповідача вважає протиправною.

Суд не погоджується з доводами позивача, та водночас погоджується з доводами відповідача, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , є матір`ю військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби та має право на пільги, встановлені для членів сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісті під час проходження військової служби що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25 травня 2017 року, що видане Овруцьким ОВК.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту регулюється Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

Як визначено пунктом 1 статті 10 Закону № 3551-XII чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів;

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;

Вказаний перелік відповідно до пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є вичерпним і не поширюється на сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби.

Смерть має бути пов"язання саме з виконанням обов"язків військової служби.

Відповідно до п.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), на шляху прямування на службу або зі служби , під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військової частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліна та охорони правопорядку.

В той же час, відповідно до витягу із протоколу №16 засідання ВЛК по встановленню причинного зв`язку смерті військовослужбовця від 07.04.2017, його смерть пов`язана з проходженням військової служби, а не з виконанням обов"язків військової служби.

При цьому, суд звертає увагу, дія Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" поширюється на військовослужбовців, які є інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Віднесення особи до учасника бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону. Так, відповідно до частини першої статті 4 цього Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що смерть сина позивача пов"язана з проходженням військової служби, та не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті Закону № 3551-XII, тому відсутні підстави вважати, що позивач має статус члена сім`ї померлого (загиблого), на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ст.18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Як встановлено пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (далі по тексту - Положення № 302), зазначене посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Відповідно до п.6 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям осіб рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевих держадміністрацій.

Відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.93р. №379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісті під час проходження військової служби" посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Посвідчення видаються військовими комісаріатами.

З огляду на це, позивачу видано посвідчення матері військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби та має право на пільги, встановлені для членів сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісті під час проходження військової служби. Зазначене посвідчення видано Овруцьким ОВК.

Відтак, з вказаного слідує, що у позивач для призначення дострокової пенсії не надав посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",

Позивач не надав доказів, що на нього поширюється дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .

При цьому, дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на неї не поширюється, а поширюється дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів, з огляду на що посвідчення і видавав Овруцький ОВК.

З огляду на викладене, суд вважає, що у відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до ч.4 ст.115 Закону, у зв`язку з відсутністю документів про встановлення їй статусу сім`ї померлого (загиблого) відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд не надає оцінку доводам позивача, що відповідач не зарахував при першому зверненні до страхового стажу період з 12.09.1996 по 09.11.1997 та з 10.11.1997 по 18.07.1999, оскільки при наступному зверненні такі періоди були враховані та страховий стаж був достатнім для призначення дострокової пенсії.

В той же час, вказані обставини не впливають на відсутність законних підстав для призначення позивача пенсії, у зв"язку з відсутністю у позивача посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання відмову неправомірною, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос