Справа № 160/16707/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 серпня 2022 р. Справа № 160/16707/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Кисилевича О.В.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Ленько М. М.,

представника відповідача: Колганової Ю. М.,

представника відповідача: Пушкар І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 160/16707/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2021 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо не винесення у 10-денний строк після повторної відмови Херсонської обласної державної адміністрації пропозиції щодо погодження призначення на посаду голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» кандидатури ОСОБА_1 на розгляд Кабінету Міністрів України відповідно до пункту 7 Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2013 року №818;

- зобов`язати Фонд державного майна України винести на розгляд Кабінету Міністрів України пропозицію щодо погодження призначення на посаду голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» кандидатури ОСОБА_1 як переможця конкурсного відбору;

- визнати протиправною бездіяльність наглядової ради Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 19.07.2021 року про призначення його на посаду голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» за результатами конкурсного відбору;

- зобов`язати наглядову раду Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 19.07.2021 року про призначення його на посаду голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» за результатами конкурсного відбору.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року у задоволені клопотання ОСОБА_1 про зменшення суми необхідної для сплати судового збору відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/16707/21. Підготовче засідання призначено на 04.11.2021 року о 11:00.

18.01.2022 року до суду від позивача надійшла заява про заміну предмету позову, у якій позивач просив викласти позовні вимоги у наступній редакції:

- визнати незаконними дії Фонду державного майна України та Наглядової ради Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» з непризначення ОСОБА_1 на посаду голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» як єдиного переможця конкурсного відбору 01.04.2021 року;

- зобов`язати Фонд державного майна України, Наглядову раду Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» призначити ОСОБА_1 на посаду голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» як єдиного переможця конкурсного відбору 01.04.2021 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.08.2022 року у присутності представників сторін, відповідачі заявили усне клопотання про закриття провадження у справі №160/16707/21 через те, що дана справа не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду, оскільки правовідносини, які склались між сторонами, є корпоративними та підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Позивач заперечував у задоволенні клопотання, наполягав на тому, що спір є трудовим та просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з витягу з протоколу № 5 від 01.04.2021 року засідання Конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору кандидатів на посаду голови правління АТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_1 визнано таким, що набрав найбільшу кількість голосів та показав найкращі знання законодавства України з питань, що регулюють діяльність підприємства, знання економіки підприємства, стратегічного планування та операційного управління.

Проте, станом на дату подання позовної заяви позивача не призначено на посаду голови правління АТ «Херсонська ТЕЦ», що й стало підставою звернення до суду.

У взаємозв`язку з наведеним, слід зазначити, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС).

У п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як зазначалося у цьому контексті - під справою адміністративної юрисдикції розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами правовідносин, у яких хоча б один з них законодавчо уповноважений приймати рішення, надсилати приписи, давати вказівки, обов`язкові до виконання іншими учасниками правовідносин.

Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 року у справі № 926/4643/16 підкреслює, що якщо у справах, в яких орган державної влади не здійснює владних управлінських функцій, а в основі цього спору лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами щодо певного об`єкта державної власності, то й спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Приватноправові ж відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить у тому числі і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У справі, що розглядається, спір стосується, як вже зазначалося, непризначення позивача на посаду голови правління АТ «Херсонська ТЕЦ».

Як вбачається з позицій, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18.12.2018 року у справі № 911/1437/17 та від 30.10.2018 року у справі № 905/2445/17:

ГПК України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин (загальне правило), в тому числі (деталізація щодо окремих спорів) у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 3, 4, 15 частини 1 статті 20 цього Кодексу).

У свою чергу, слід зазначити, що господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб`єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об`єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може діяти у складі одного учасника. Господарські товариства є юридичними особами (частини перша, третя статті 79 ГК України).

Згідно зі ст. 80 ГК України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до частин 1, 3 статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Аналіз наведених норм, у т.ч. норм Закону України «Про управління об`єктами державної власності», свідчить про те, що Фонд державного майна України наділений не тільки владними, управлінськими функціями, а й має й такі повноваження, що не містять владної складової, та спрямовані на організаційні та майнові відносини щодо управління корпоративними правами держави - реалізацію прав держави як власника корпоративних прав.

Слід додати, що Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Відтак, заявлені до вирішення у складі спору правовідносини, в рамках реалізації яких позивач має намір бути призначеним органом управління акціонерного товариства на посаду голови правління акціонерного товариства, за своєю природою носять приватно-правовий характер, в яких власник корпоративних прав (Держава в особі Фонду державного майна України) та один з органів управління (наглядова рада) реалізують кожен свою функцію у сфері корпоративних відносин, з якими не погоджується позивач, що у сукупності підтверджує висновок відносно того, що спірні відносини не належать до сфери публічно-правових відносин.

Таким чином, спір у даній справі не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий.

При цьому, суд повторно звертає увагу на те, що відповідно до правил ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, тобто відносно реалізації корпоративних прав, що є визначенням загального правила відносно, із подальшою деталізацією щодо окремих категорій спорів - в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Тобто, враховуючи також правила виключної підсудності, визначені у ч. 5 ст. 30 ГПК України, доводи відповідачів відносно того, що даний спір відноситься до компетенції господарських судів, є обґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що за правилами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 238, 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про закриття провадження у справі №160/16707/21, - задовольнити.

Закрити провадження у справі № 160/16707/21.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко