Справа № 160/6936/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/6936/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року

у адміністративній справі № 160/6936/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до його ( ОСОБА_1 ) загального трудового стажу період роботи з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р. та про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи у СП «ЮМК» з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р. і здійснити перерахунок з урахуванням зазначеного періоду роботи.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неповного з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та неврахуванні доводів позивача, які свідчать про протиправність дій відповідача, у зв`язку з чим просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, що згідно сталої позиції Верховного Суду, викладеної у справах №229/3431/16-а, № 683/977/17, № 672/455/17, №307/541/17, № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) є обов`язком роботодавця чи інших уповноважених осіб, які мають належно оформлювати такі документи та облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних. Відповідно, на переконання апелянта, усі певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на законність рішення суду першої інстанції та необґрунтованість доводів апелянта, у зв`язку з чим просить залишити без задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки страховий стаж позивача обчислено за даними трудової книжки та за індивідуальними відомостями про застраховану особу - 40 років 3 місяці 5 днів, а для зарахування позивачу періоду роботи у СП «ЮМК» з 09.09.1994 по 30.04.1998 до стажу за трудовою книжкою, необхідно було надати довідку та первинні документи, які б підтвердили факт роботи на зазначеному підприємстві, його перейменування, архівну довідку у разі ліквідації, або показання свідків, оскільки відповідно до п.6-7 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», підприємства та організації, що не були внесені до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб`єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати до 31 березня 1996 року відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення змін до нього.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що спірний період роботи позивача не був врахований при розрахунку стажу, оскільки мається ряд порушень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: при прийнятті на роботу назва підприємства записана як СП «ЮМК», а на печатці при звільненні значиться назва підприємства як «Українсько-канадське підприємство з обмеженою відповідальністю», дані про перейменування/правонаступництво/реорганізацію відсутні; при записі про звільнення позивача відсутнє зазначення посади відповідальної особи, яка внесла записи в трудову книжку; а на печатці при звільненні відсутній ідентифікаційний код з ЄДРПОУ.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення вимог апелянта та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 18.12.2019 р. призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виходячи із страхового стажу 40 років 3 місяця 5 днів (483 місяців), але при цьому, до стажу позивача не зараховано записаний у його трудовій книжці період роботи у СП «ЮМК» з 09.09.1994 року по 30.04.1998 рік (а.с.14), а підставою для цього згідно листа відповідача від 05.03.2020 р. №2447-3318/К-03/8-0400/20 від 05.03.2020 р. (а.с.21) стало те, що запис № 12 і № 13 у трудовій книжці проведено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 р. №58, а саме: - при прийнятті на роботу назва підприємства записана як СП «ЮМК», а на печатці при звільненні значиться назва підприємства як «Українсько-канадське підприємство обмеженою відповідальністю», а дані про перейменування /правонаступництво/ реорганізацію підприємства відсутні; - при звільненні відсутня посада відповідальної особи, яка внесла записи в трудову книжку; - на печатці при звільненні відсутній ідентифікаційний код з ЄДРПОУ, що суперечить вимогам постанови КМУ від 22.01.1996 р. №118.

Відповідно до наведених у попередньому абзаці фактів, суд першої інстанції правильно визначив, що спірним при розгляді даної справи є питання наявності або відсутності правових підстав для зарахування періоду роботи позивача з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р. на СП «ЮМК» до страхового стажу за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії (а.с.33), яка була подана позивачем 22.01.2020 р. та зареєстрована відповідачем за №350 разом з пакетом документів, які перелічені у розписці-повідомленні заяви про призначення пенсії, а саме: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорту, трудової книжки, диплому про навчання, довідки СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення, довідки про заробітну плату за період страхового стажу від 01.07.2000 р., заяви про спосіб виплати пенсії через банк (а.с.34).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано спирався на положення ст.46 Конституції України, якою визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, та на положення п. 6 ст. 92 Конституції України відповідно якої виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правильно суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі також спирався на положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.24 якого містить визначення «страхового стажу», як періоду (строку), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, який в свою чергу обчислюється територіальними органами ПФУ відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Процедура подання документів для оформлення пенсій дійсно чітко визначена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (надалі - Порядок №22-1), відповідно до пунктів 4.2 якого працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; і т.д.

Як встановлено за матеріалами справи, заява про призначення пенсії позивачем була подана 22.01.2020 р. разом з відповідними документами, перелік яких наведено у Розписці-повідомленні (а.с.34), в якій одночасно у розділі «перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії» головним спеціалістом було зазначено про необхідність надання додатково до 21.04.2020 року документів про стаж з 09.09.1994 року по 30.04.1998 рік, про що позивач повідомлений під розпис.

Ухвалюючи оскаржуване рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що у трудовій книжці позивача містяться неточності у найменуванні підприємства, на якому він працював ОСОБА_1 (записи №12, №13), а саме: позивач 09.09.1994 р. був переведений на посаду провідного інженера до (мовою оригіналу) «Совместное предприятие «ЮМК» (приказ №26 от 09.09.1994 г.)»; 30.04.1998 р. позивач був звільнений за ст. 36 п. 5 КЗпПУ у зв`язку із переведенням до (мовою оригіналу) «ООО «ЮМТ» по согласованию сторон» (приказ №117 к от 30.04.1998 г.)»; при цьому, при звільненні проставлена печатка підприємства з іншою організаційно-правовою формою:«Українсько-канадське підприємство з обмеженою відповідальністю «ЮМК».

За вказаних обставин, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не підтверджено документально спірний стаж архівними та уточнюючими довідками, не містять відомостей про перейменування підприємства, та відповідними документами факт правонаступництва підприємства. Суд акцентує також увагу на тому, що в матеріалах пенсійної справи відсутні, вказані відомості, а подання уточнюючих документів до суду не підтверджує їх подання у визначений строк до органу пенсійного фонду. При цьому, суд визнав суттєвим те, що в матеріалах пенсійної справи відсутня заява позивача про перерахунок пенсії з урахуванням додатково наданих письмових доказів на підтвердження зарахування спірного стражу, хоча відповідачем у відповідь на звернення позивача щодо підстав неврахування спірного стажу до загального трудового стажу роз`яснено, що для його зарахування необхідно надати уточнюючі документи.

Водночас, суд першої інстанції наголосив на помилковості позиції позивача про протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії, оскільки пенсійний орган в даному випадку діяв у відповідності до встановленого Порядку, в межах визначених повноважень перевіряючи документи з метою призначення пенсії, а встановивши недостатність відповідних документів, запропонував позивачу надати уточнюючі довідки на підтвердження стажу роботи за спірний період, архівні документи про правонаступництво підприємства (роботодавця), його перейменування, архівної довідки у разі ліквідації підприємства або показання свідків, при наявності яких позивач не позбавлений права на звернення до органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії.

Судова колегія у повному обсязі не може погодитися з висновками суду першої інстанції по цій справі, оскільки судом хоча і процитовано положення ст.24, ст.62 Закону № 1788-ХІІ та п.1, п.4.2, п.4.3 Порядку № 637, але не враховано зміст вказаних норм, відповідно яких:

- страховий страж обчислюється територіальними органами ПФУ… за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ст.24 Закону ст.24 № 1788-ХІІ)

- «основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України» (ст.62 Закону та п.1 Порядку), а на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання і архівними установами, трудовий стаж встановлюється тільки за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (п.1 Порядку).

- повноваження працівника сервісного центру пенсійного органу (п.4.2 Порядку)

- уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників і інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, мають вимагатися пенсійним органом та надаватися заявником для підтвердження спеціального трудового стажу тільки за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (п.20 Порядку).

Відповідно, зміст наведених норм у сукупності свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка містяться в собі записи про трудову діяльність працівника, і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній особа, яка звертається за призначенням пенсії, повинна надати на вимогу пенсійного органу додаткові уточнюючі довідки підприємств або архівних установ.

У даному спірному випадку ОСОБА_1 як до пенсійного органу так і до суду першої інстанції надавалися копії відповідних документів, зокрема: довідки № 310/415 від 21.01.2010р Українсько-Канадського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "ЮМК" про роботу позивача на посаді головного інженера вказаного підприємства в період з 09.09.1994 року згідно наказу №26 від 09.09.1994р. по 30.04.1998 року згідно наказу про звільнення №117к від 30.04.98р. (а.с.18); а також наказу СП «ЮМК» № 117к від 30.04.1998 року про звільнення по переводу (а.с.19).

Зміст перелічених у попередньому абзаці додатково наданих позивачем до пенсійного органу та до суду документів повністю узгоджується з записами трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.12-17), відповідно яких позивач: 08.09.1994 року згідно розпорядження № 4226 від 07.09.1994 року звільнений за ст.36.п.5 КЗпП України у зв`язку з переводом в СП ЮМК по узгодженню керівників організацій (запис № 11), 09.09.1994 р згідно наказу № 26 від 09.9.1994 р прийнятий по переводу провідним інженером (запис 12), 30.04.1998 р згідно наказу № 117к від 30.04.1998 р. звільнений за ст.36 п.5 КЗпП України у зв`язку з переводом в ТОВ «ЮМК» по узгодженню керівників організацій (запис № 13) - що в свою чергу свідчить про відсутність будь-яких підстав ставити під сумнів роботу позивача ОСОБА_1 в період з 09.09.1994 року по 30.04.1998 року на посаді головного інженера УК ТОВ ТА ІІ «ЮМК», власником та засновником якого було ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ІМЕНІ О.М.МАКАРОВА".

Встановлені під час дослідження засвідченої копії трудової книжки позивача недоліки у записах № 12 і № 13, які на переконання пенсійного органу та суду першої інстанції нібито унеможливлюють зарахування до стажу роботи позивача періоду його роботи з 09.09.1994 року по 30.04.1998 року на посаді головного інженера УК ТОВ ТА ІІ «ЮМК», на переконання колегії суддів не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, і відмовою у зарахуванні до загального страхового стажу позивача вказаного спірного періоду для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Така позиція апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладалася у постанові від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а і у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, в яких Верховний Суд звертав увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи.

Крім того, судова колегія зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018..

Наведені правові позиції Верховного Суду відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій справі

Також судова колегія звертає увагу, що позивачем вживалися відповідні заходи щодо отримання інформації для підтвердження його роботи за спірний період, хоча на переконання апеляційного суду робота позивача в період з 09.09.1994 року по 30.04.1998 року на посаді головного інженера УК ТОВ ТА ІІ «ЮМК» (власником та засновником якого є ДП "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ІМЕНІ О.М.МАКАРОВА" та які навіть розташовувалися за однією юридичною адресою: АДРЕСА_1 ) - підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, що є достатнім для зарахування цього періоду роботи до загального страхового стажу позивача, а тому неврахування відповідачем повністю вказаного періоду до загального страхового стажу позивача є протиправним.

Водночас, судова колегія зазначає, що наявність будь-яких сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки (як це і передбачено Порядком), в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Стосовно твердження суду першої інстанції про те, що дії відповідача не порушують прав ОСОБА_2 , оскільки рішення з цього приводу пенсійним органом не приймалося, а сам ОСОБА_2 може звернутися повторно до пенсійного органу з заявою про перерахунок його пенсії надавши відповідні додаткові документи, колегія суддів зазначає, що у даному спірному випадку, відповідач не включивши до загального стажу роботи позивача певний період без прийняття з цього приводу відповідного рішення діяв всупереч визначеним ст.2 КАСУ критеріям правовірності рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чим саме і було порушено права позивача призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і відповідно, належним способом захисту порушених прав позивача є саме «зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р. на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду його роботи з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р.

Підсумовуючи вище кладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги позивача, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти інше рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , стягнувши на його користь одночасно понесені ним судові витрати, понесенні при зверненні до суду з позовом в сумі 840,80 грн, та при подачі апеляційної скарги в сумі 1261,21 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року скасувати.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи головним інженером УК ТОВ ТА ІІ «ЮМК» у період з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.09.1994 р. по 30.04.1998 р. на підставі записів №12 та № 13, внесених до трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного періоду роботи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області судові витрати загальним розміром 2102,01 грн. (дві тисячі сто дві гривні 01 коп.).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник