Справа № 560/5155/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5155/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, у якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022 включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення, з урахуванням раніше виплаченої суми середнього заробітку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на день видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки та індексацію грошового забезпечення. Вказує, що фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 15.04.2022 шляхом зарахування на картковий рахунок позивача грошових коштів. Так, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в сумі 19 294,05грн виплачена 29.05.2020, індексація грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2016 по 21.09.2018 виплачена 12.03.2020 і 30.07.2020 (в загальній сумі 13 293,55грн), а індексація грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (з урахуванням січня 2008 року як базового місяця) в сумі 69 077,60грн (тобто з урахуванням раніше виплачених сум) виплачена 15.04.2022. Зазначає, що звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 29.09.2018 по 15.04.2022, однак листом від 18.04.2022 відповідач відмовив у такій виплаті.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданому до суду відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що оскільки при нарахуванні та виплаті при звільненні належних позивачу сум був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні. Просить врахувати, що позивач уже звертався до суду з позовом щодо виплати середнього заробітку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і що за результатами неодноразового розгляду судами відповідної справи Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 08.04.2022 задовольнив заяву про поворот виконання судового рішення.

Ухвалою від 07.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 07.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Зазначив, що 17.06.2020 позивач уже звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по 29.04.2020 включно, і що за наслідками касаційного перегляду рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №560/3074/20 і постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у цій справі, Верховний Суд постановою від 29.11.2021 справу №560/3074/20 направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції; Хмельницький окружний адміністративний суд за наслідками нового розгляду цієї справи виніс ухвалу від 17.01.2022, якою залишив без розгляду зазначений позов ОСОБА_1 , оскільки виявив факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, і відповідні недоліки позову не були усунені позивачем. Вказав, що при цьому Верховний Суд у постанові від 29.11.2022 у справі №560/3074/20 зазначив, що судами попередніх інстанцій встановлено, що військова частина НОМЕР_2 фактично провела остаточний розрахунок з позивачем 29.04.2020 на виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №560/3702/19 (щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки) і від 15.01.2020 у справі №560/3703/19 (щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 21.09.2018). Вказав, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання до суду належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку з 30.04.2020 по 29.05.2020 виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та за затримку з 30.04.2020 по 30.07.2020 виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 21.09.2018. Надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 29.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд повернув позивачеві позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку з 30.04.2020 по 29.05.2020 виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та за затримку з 30.04.2020 по 30.07.2020 виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.09.2018.

Ухвалою від 29.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд продовжив розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку з 21.09.2018 до 15.04.2022 виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.09.2018 №211 старший прапорщик ОСОБА_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.09.2018 №34-РС у запас за підпунктом "к" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 21.09.2018 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням від 15.01.2020 у справі №560/3703/19 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 21 вересня 2018 року включно.

Військова частина НОМЕР_2 нарахувала індексацію грошового забезпечення та виплатила її 12.03.2020 в сумі 4 435,66грн і 30.07.2020 в сумі 8 857,59грн.

Рішенням від 25.10.2021 у справі №560/9429/21 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, з врахуванням виплачених сум.

Військова частина НОМЕР_2 нарахувала індексацію грошового забезпечення та виплатила її 15.04.2022 в сумі 69 077,60грн.

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Листом від 18.04.2022 військова частина НОМЕР_2 відмовила позивачу у виплаті середнього заробітку у зв`язку з відсутністю на це законних підстав.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по 15.04.2022 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно із статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме - від виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Водночас, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Суд встановив, що спір про право позивача на виплату індексації грошового забезпечення на дату звільнення за період з 01.01.2016 по 21.09.2018 вирішений рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №560/3703/19.

Водночас, спір щодо розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.09.2018, остаточно виплаченої позивачу 30.07.2020 (в загальній сумі 13 293,25грн: 12.03.2020 індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 виплачена позивачу в сумі 4 435,66грн і 30.07.2020 - в сумі 8 857,59грн) на виконання зазначеного рішення суду від 15.01.2020 у справі №560/3703/19, виник у липні 2021 року, коли позивач подав до суду позовну заяву про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.09.2018 в цій сумі - 13 293,25грн.

Зазначений спір вирішений рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №560/9429/21, яким суд частково (за період з 01.01.2016 по 28.02.2018) задовольнив позовні вимоги щодо розміру індексації. Зазначене рішення суду набрало законної сили 03.03.2022.

Отже, обов`язок щодо виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 у розмірі, визначеному рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №560/9429/21 (тобто з урахуванням при обчисленні індексації грошового забезпечення саме січня 2008 року як базового місяця), виник у відповідача 03.03.2022.

15.04.2022 військова частина НОМЕР_2 виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 69 077,60грн.

Отже, з урахуванням того, що на час звільнення позивача зі служби був відсутній спір щодо розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 21.09.2018 (тобто спір щодо застосування саме січня 2008 року як базового місяця при обчисленні індексації грошового забезпечення), позаяк цей спір виник тільки в липні 2021 року, то підстави для застосування до військової частини НОМЕР_2 відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні. Крім того, статтею 117 КЗпП України не передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасну виплату суми індексації грошового забезпечення, щодо розміру якої (суми) в липні 2021 року виник спір.

Задоволення позовних вимог про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки з 21.09.2018 по 15.04.2022 виплати індексації грошового забезпечення у розмірі, щодо якого не було спору в день звільнення, суперечить приписам статті 117 КЗпП України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:військова частина А НОМЕР_3 Міністерства оборони України (АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук