Справа № 160/26339/21
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Порохняч М.О. Черненко Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачем проведено позапланову перевірку, за результатами якої складено акт від 26.10.2021 №380, яким встановлені виявлені порушення: 1. не забезпечено навчання керівного складу і фахівця, діяльність яких пов`язана організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту, в установленому законом порядку; 2. не забезпечено постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування ні договірній основі аварійно-рятувальними службами, які пройшли атестацію в установленому порядку; 3. не створено об`єктовий матеріальний резерв для запобігання і ліквідацій наслідків надзвичайних ситуацій та проведення невідкладних відновлювальних робіт; 4. не створено та не забезпечено функціонування на об`єкті підвищеної небезпеки автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та системи оповіщення; 5. пожежний щит не доукомплектовано первинними засобами, пожежогасіння, а саме лопатою - 1 од., сокирою - 1 од., ношами або возиком.
Подальша експлуатація об`єктів ФОП ОСОБА_1 із вищезазначеними порушеннями пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, а тому позивач звернувся до суду з позовною вимогою у вигляді заборони експлуатації об`єктів ФОП ОСОБА_1 до повного усунення порушень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представником відповідача подано заяву із запереченням проти позову та розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду ухвалено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Представником відповідача через канцелярію суду долучено до матеріалів справи копію акту від 18.02.2022 року №41 складеного за результатами позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 ..
Згідно пояснень представника відповідача щодо заперечення проти позову з`ясовано, що відповідач заперечує проти позовних вимог про застосування заходів реагування у вигляді заборони експлуатації об`єктів ФОП ОСОБА_1 . Згідно акту від 18.02.2022 року №41 усунуто відповідачем 4 з 5 порушень. Не усунутим є одне порушення - а сам не створено та не забезпечено функціонування на об`єкті підвищеної небезпеки автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та системи оповіщення. При цьому відповідач не здійснював будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, зміну категорій приміщень , обладнання та устаткування. Норми, на які посилається позивач ДБН В.2.5 -56_56:2014 та ДБН В.2.5-76:2014 встановлюють правила під час нового будівництва, реконструкцію, технічне переоснащення , капітального ремонту цих об`єктів.
Крім того, для забезпечення віддаленого цілодобового нагляду за технічним станом СРВНСО, а також для прийняття з СРВНСО та передавання (ретрансляції) тривожних сповіщень про загрозу або виникнення надзвичайних ситуацій до систем вищого рівня реагування на ці сповіщення - системи централізованого пожежного та техногенного спостереження (надалі - СЦПТС) застосовуються Пульти централізованого спостереження за СРВНСО (далі - ПЦС). Згідно із вимогами пункту 8.2.1 ДБН В.2.5-76:2014 ПЦС розміщується в приміщеннях центрів обробляння тривожних сповіщень.
Позивачем не надано доказів наявності таких пультів центрального сповіщення.
Таким чином, наведене свідчить про те, що у відповідача відсутня фактична можливість усунення вказаного позивачем в акті перевірки порушення, оскільки у самого позивача відсутній відповідний уповноважений орган, який би забезпечував прийом сигналу з ПЦС від СРВНСО для реагування в разі виявлення загрози чи виникнення НС, як того вимагає ДБН В.2.5-76:2014. Тобто, неможливість відповідача встановити СРВНСО на АЗС є наслідком неможливості дотримання самим позивачем вказаних вище вимог ДБН В.2.5-76:2014 щодо необхідності забезпечення ПЦС, функціонування якого є обов`язковою умовою для улаштування та введення в експлуатацію СРВНСО на об`єкті.
Також, на думку відповідача, відсутність системи раннього виявлення загрози не може бути безпосереднім свідченням того, що таке порушення створює реальну загрозу життю та/або здоров`я людей, а тому просили залишити позовну заяву без задоволення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області проведено позапланову перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об`єкті відповідача - багатопаливна автозаправна станція, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 26.10.2021 №380, яким встановлені виявлені порушення:
1. не забезпечено навчання керівного складу і фахівця, діяльність яких пов`язана організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту, в установленому законом порядку;
2. не забезпечено постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування ні договірній основі аварійно-рятувальними службами, які пройшли атестацію в установленому порядку;
3. не створено об`єктовий матеріальний резерв для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій та проведення невідкладних відновлювальних робіт;
4. не створено та не забезпечено функціонування на об`єкті підвищеної небезпеки автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та системи оповіщення;
5. пожежний щит не доукомплектовано первинними засобами, пожежогасіння, а саме лопатою - 1 од., сокирою - 1 од., ношами або возиком.
За заявою суб`єкта господарювання, у період з 10.02.2022 року по 18.02.2022 року проведено позапланову перевірку щодо підтвердження усунення 4 порушень, вказаних у акті від 26.10.2021 №380, за результатами якої складено акт №41 від 18.02.2022 без порушень вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки.
При цьому, залишається не виконаним 1 порушення, яке, на думку позивача, створює реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей:
не створено та не забезпечено функціонування на об`єкті підвищеної небезпеки автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникненні надзвичайних ситуацій та системи оповіщення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно абзацу 1 частини 5 статті 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України.
Статтею 67 Кодексу Цивільного захисту України (далі КЦЗ України) передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема:
- здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу;
- складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень;
- звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до частини 2 статті 55 КЦЗ України діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1052 (далі Положення № 1052) державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Вказане Положення як і КЦЗ України визначає, що одним із основних завдань ДСНС є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб (підпункт 2 пункту 3 Положення № 1052).
При цьому, відповідно до статті 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Згідно частин 1, 2 статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Частиною 6 статті 7 Закону № 877-V передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (частини 7 статті 7 Закону № 877-V).
Аналізуючи зазначене, суд вважає, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливо в тому випадку, якщо суб`єктом господарювання не дотримано вимоги пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, за обов`язкової умови, що таке порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 823/589/16.
Суд звертає увагу, що згідно статті 11 Закону 877-V виконання вимог органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства є обов`язком суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Водночас, у відзиві на позовну заяву представником відповідача повідомлено про те, що відповідачем усунуто майже всі порушення, які зазначені в акті.
Дійсно, судом встановлено, що повторним позаплановим заходом державного нагляду (контролю), який документовано актом №41 від 18.02.2022, підтверджено що усунуто майже усі порушення з виявленого, окрім:
- на об`єкті підвищеної небезпеки не створено автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та систему оповіщення ч. 1 ст. 53 КЦЗ України;
Суд погоджується з тим, що вказані порушення не є формальними, однак такі не стосуються суттєвих недоліків у протипожежній системі будівлі автозаправної станції.
Суд звертає увагу, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, може слугувати самостійною та достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель.
Однак, при вирішення питання про зупинення експлуатації (роботи) будівель, суду належить виходити із балансу між істотністю виявлених порушень та їх реальної загрози життю та здоров`ю людей, а також між можливістю продовження роботи, у даному випадку, суб`єктом господарювання з метою отримання ним прибутку та створення робочих місць.
На переконання суду, з характеру порушень, встановлених перевіркою, яка документована актом від 26.10.2021 року №380, вбачається, що вони не є суттєвими та не можуть свідчити про невідворотність виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для осіб та навколишнього природного середовища.
Згідно частин 1-3 статті 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що у нього відсутня фактична можливість усунення такого порушення, як не створення автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення, з огляду на таке.
Згідно із частиною першою статті 53 КЦЗ України на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи).
Відповідно до частини четвертої статті 53 КЦЗ України вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Суд звертає увагу, що на даний час відсутній затверджений центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, такий нормативно-правовий акт, як Правила, які б визначали вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 6 Закону України «Про будівельні норми» від 05.11.2009 № 1704-VI (далі - Закон № 1704-VI) передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва, у сфері нормування у будівництві належать: забезпечення формування державної політики у сфері нормування у будівництві; затвердження, внесення змін, визнання такими, що втратили чинність, скасування державних будівельних норм та координація їх розроблення та перевірки.
ДБН В.2.5-76:2014 «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення» затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.01.2014 № 29.
Згідно із пунктом 1 ДБН В.2.5-76:2014 «Сфера застосування» ці будівельні норми встановлюють вимоги до проектування та монтування автоматизованих систем раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій (НС) та оповіщення населення (далі - СРВНСО), обов`язковому обладнанню якими підлягають об`єкти [1, 2], будівлі та споруди з ризиком виникнення надзвичайної ситуації [4] загальнодержавного, регіонального або місцевого рівнів [7], а також будівлі і споруди класу наслідків (відповідальності) СС2, СС3 (крім житлових будинків) відповідно до ДБН В.1.2-14, ДБН А.2.2-3. Тобто, ДБН В.2.5-76:2014 застосовується при будівництві об`єктів.
На думку суду, оскільки ДБН В.2.5-76:2014 було затверджено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва, у сфері нормування у будівництві, а не центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, тому в розумінні частини четвертої статті 53 КЦЗ України вказані ДБН не є правилами, що визначають вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються. Суд також враховує, що спірні АЗС у Хмельницькій області, як про це стверджує відповідач, були збудовані і введені в експлуатацію до набуття чинності ДБН В.2.5-76:2014.
Крім того, монтування СРВНСО виконується на підставі затвердженої проектної документації та технічної документації підприємств-виробників з урахуванням вимог норм із монтажу систем автоматизації, протипожежного захисту, інших норм та нормативно-правових актів (пункт 5.9.1 ДБН В.2.5-76:2014).
Для забезпечення віддаленого цілодобового нагляду за технічним станом СРВНСО, а також для прийняття з СРВНСО та передавання (ретрансляції) тривожних сповіщень про загрозу або виникнення надзвичайних ситуацій до систем вищого рівня реагування на ці сповіщення - системи централізованого пожежного та техногенного спостереження (надалі - СЦПТС) застосовуються Пульти централізованого спостереження за СРВНСО (далі - ПЦС). Порядок підключення ПЦС до СЦПТС визначається нормативно-технічними та нормативно-правовими документами щодо створення та функціонування СЦПТС (пункт 8.1 ДБН В.2.5-76:2014).
Згідно із вимогами пункту 8.2.1 ДБН В.2.5-76:2014 ПЦС розміщується в приміщеннях центрів обробляння тривожних сповіщень.
Відповідно до вимог пунктів 5.2.20, 5.2.21 ДБН В.2.5-76:2014 СРВНСО повинна автоматично формувати та за командою оператора передавати до ПЦС тривожне сповіщення щодо виявлення загрози або виникнення НС разом з ідентифікатором електронної картки аварії, з можливістю отримання від ПЦС сигналу підтвердження його прийняття. За відсутності відповідного реагування оператора СРВНСО на інформацію про наявність ознак загрози виникнення НС СРВНСО автоматично формує та передає до ПЦС відповідне тривожне сповіщення з ідентифікатором картки аварії за найгіршим сценарієм розвитку НС.
Наведене свідчить, що ПЦС повинен отримувати з СРВНСО відповідні службові та тривожні сповіщення щодо загрози виникнення НС, у зв`язку з чим здійснюється відповідне подальше реагування на усунення загрози у порядку, визначеному вимогами ДБН В.2.5-76:2014.
Окрім цього, згідно з додатком А «Склад системи» ДБН В.2.5-76:2014 до складу системи ПЦС має входити, зокрема, сервер обробки даних, автоматизоване робоче місце оператора ПЦС, комунікаційне обладнання.
Як вбачається з додатку Е «Перевірка СРВНСО», під час прийняття СРВНСО до експлуатування проводиться перевірка, зокрема, наявності акта проведення дослідної експлуатації. При введенні в експлуатацію СРОВНСО складається акт, невід`ємним додатком до якого є Акт тестового випробування щодо визначення технічної можливості передачі тривожного сигналу від систем спостереження до оперативно-диспетчерської служби (додатки Е, Ж ДБН В.2.5-76:2014).
Пунктом 1 наказу ДСНС України від 22.08.2014 № 481 «Про організацію централізованого та техногенного спостерігання» визначено відповідальним за організацію виконання заходів зі створення, впровадження та функціонування системи централізованого пожежного та техногенного спостерігання державне підприємство «Центр громадської безпеки 112». Проте, вказаний наказ втратив чинність згідно із наказом ДСНС України від 02.07.2015 № 351, а наказом ДСНС України припинено юридичну особу Державне підприємство «Центр громадської безпеки 112» шляхом ліквідації.
Таким чином, наведене свідчить про те, що у відповідача відсутня фактична можливість усунення вказаного позивачем в акті перевірки порушення, оскільки у самого позивача відсутній відповідний уповноважений орган, який би забезпечував прийом сигналу з ПЦС від СРВНСО для реагування в разі виявлення загрози чи виникнення НС, як того вимагає ДБН В.2.5-76:2014. Тобто, неможливість відповідача встановити СРВНСО на АЗС є наслідком неможливості дотримання самим позивачем вказаних вище вимог ДБН В.2.5-76:2014 щодо необхідності забезпечення ПЦС, функціонування якого є обов`язковою умовою для улаштування та введення в експлуатацію СРВНСО на об`єкті.
Відповідно до статті 70 КЦЗ України підставами для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; порушення правил поводження з небезпечними речовинами; відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Суд зазначає, що позивачем дотримано процедуру звернення з цим позов до суду, однак з огляду на характер існуючих порушень у сфері пожежної і техногенної безпеки суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган просить вжити захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівель та споруд відповідача.
Судом досліджено Акт від 26.10.2021 №380, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної, яким встановлено порушення вимог законодавства, а також надані відповідачем пояснення та документи, що їх підтверджують та встановлено наступне.
Так, приміщення, яким користується відповідач, останній використовує на підставі договорів оренди №01/18 від 01.07.2018 року та №02/18 від 01.10.2018 року, укладених з ФОП ОСОБА_2 та з ФОП ОСОБА_3 відповідно, якім належить по 1/2 частині нежитлового приміщення та споруди АЗС за адресою: АДРЕСА_1
Здійснюючи перевірку та виявляючи порушення позивач вимагає зупинення експлуатації будівлі від ФОП ОСОБА_1 , разом з тим, позивачем не надано жодної оцінки, що відповідач займає та використовує нежитлові приміщення АЗС не будучи власником приміщення, не може здійснювати капітальні облаштування будівлі та відповідати за недоліки, що були допущені ще на етапі будівництва.
Актом від 11.10.1999 року державної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації АЗС та кафе-бар по АДРЕСА_1 зафіксовано факт готовності об`єкта до вводу в експлуатацію та подальшої реєстрації у відповідних органах.
При прийнятті даного рішення, суд враховує не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення даного судового рішення. У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей.
За своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.
Позивачем достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надано.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації господарської одиниці до повного усунення порушень вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.243-245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 липня 2022 року.

Суддя О.В. Єфанова