Справа № 140/4122/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4122/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (42)» про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» (далі - ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)», відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 01.01.1995 по 16.04.2004;

зобов`язання провести індексацію заробітної плати за період з 01.01.1995 по 15.04.2004;

визнання дій протиправними щодо проведення нарахування та виплати у період з 06.06.1996 по 16.04.2004 доплати, визначеної статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №836;

зобов`язання здійснити за період з 06.06.1996 по 16.04.2004 нарахування доплати позивачу як громадянину, який працює на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення) у розмірі, встановленому статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (дві мінімальні заробітні плати), з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 06.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовлено, позов в частині позовних вимог про визнання дій протиправними щодо проведення нарахування та виплати у період з 06.06.1996 по 16.04.2004 доплати, визначеної статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №836, та зобов`язання здійснити за період з 06.06.1996 по 16.04.2004 нарахування доплати позивачу як громадянину, який працює на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення) у розмірі, встановленому статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (дві мінімальні заробітні плати), з урахуванням виплачених сум, залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 01.01.1995 по 16.04.2004, а саме у ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)»; наказом УДДУПВП від 16.04.2004 № 25 о/с позивач звільнений та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з служби.

На його звернення щодо нарахування і виплати, зокрема, індексації грошового забезпечення за час проходження служби, листом від 16.05.2022 №4/2912-22/П-32 відповідач повідомив, що індексація здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок №1078). Проте позивач зазначає, що відповідно до довідки від 16.05.2022 №4/2313-22 індексація грошового забезпечення йому не проводилась. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування зазначеної виплати протиправною, вказавши, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і проведення індексації грошового забезпечення, заробітної плати у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляції) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити повністю. Відповідач зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин - у період з 01.01.1995 дію Закону Української РСР «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено відповідно до декрету Кабінету Міністрів України «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» від 09.12.1992 № 7-92. З 01.01.1997 дію Закону Української РСР «Про індексацію грошових доходів населення» відновлено на підставі Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Декрету Кабінету Міністрів України «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» від 01.11.1996 № 534/96-ВР. Таким чином в період з 01.12.1992 до 01.01.1997 індексація грошових доходів населення не здійснювалася на законодавчому рівні, тому в задоволенні позовних вимог за період до 01.01.1997 слід відмовити за безпідставністю. Щодо іншого періоду виплати індексації грошового забезпечення, то зазначив, що позовні вимоги обґрунтовані нормами права, що не були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. Так Порядок №1078, на який посилається у позовній заяві позивач, набрав чинності та застосовується з 23.07.2003. Більше того, до переліку грошових доходів громадян, що підлягали індексації відповідно до пункту 2 Порядку №1078 в його редакції від 17.07.2003, не було включене грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи. Поряд з тим за інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за період з 01.01.1997 по 16.04.2004 не перевищував поріг індексації, встановлений для проведення індексації грошових доходів населення. При цьому зазначив, що лише 11.07.2007 постановою Кабінету Міністрів України № 913 внесено зміни до пункту 2 Порядку № 1078, доповнено абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словами: «осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби», відтак нарахування індексації грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу було розпочато з 2007, тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 17.07.2007. Також зазначає, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про реєстрацію юридичної особи ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» внесені 14.08.2000, тому з цих підстав установа є неналежним відповідачем у справі за період з 01.01.1995 по 14.08.2000. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено місячний строк звернення суду, визначений КАС України у справах щодо проходження публічної служби.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Записами трудової книжки ОСОБА_2 від 01.08.1977 підтверджується та обставина, що позивач з 30.05.1980 по 16.04.2004 проходив службу в органах внутрішніх справ та кримінально-виконавчої служби безперервно та наказом УДДУПВП від 16.04.2004 №25 о/с був звільнений зі служби.

На звернення ОСОБА_2 щодо надання інформації про грошове забезпечення за час проходження служби ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» листом від 16.05.2022 №4/2312-22/П-32 повідомила, що за період проходження позивачем служби в установі, а саме з 01.01.1995 по 16.04.2004, грошове забезпечення розраховувалось згідно наказу МВС України від 10.06.1999 №149 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування нормативних актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ». У свою чергу на виконання пункту 16 розділу І Порядку індексація грошового забезпечення здійснювалась в порядку та розмірах, установлених законодавством, а саме відповідно до відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Крім того, позивачу було надіслано довідку від 16.05.2022 №4/2313-22/П-32, в якій зазначено, що за період з 01.01.1995 по 16.04.2004 індексація грошового забезпечення йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (в редакції чинній на час проходження служби позивачем) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 1 Закону Української РСР від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII, в редакції станом на 03.07.1991) індексація - встановлений актами законодавства Української РСР механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів, особливо соціально уразливих верств населення - пенсіонерів, інвалідів, неповних і багатодітних сімей, а також молоді, яка вчиться.

Відповідно до статей 2, 3 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в карбованцях на території Української РСР і не мають разового характеру: державні пенсії, соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо), стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним своїх трудових обов`язків, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника тощо.

Індексація грошових доходів провадиться у разі, коли індекс споживчих цін перевищив заздалегідь визначену величину, яка є порогом індексації.

Величина порога індексації визначається Верховною Радою Української РСР.

Отже, грошове забезпечення є об`єктом індексації. Тому суд вважає помилковими доводи відповідача про відсутність у позивача права на індексацію з тих підстав, що нормативними актами, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, не було передбачено індексації грошового забезпечення (заробітної плати) осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи. Суд зауважує, що Закон №1282-ХІІ не містить винятків для індексації грошового забезпечення певної категорії осіб, зокрема, тієї, до якої належав позивач.

Згідно із статтею 4 Закону №1282-XII для індексації грошових доходів населення використовується індекс, що характеризує підвищення цін і тарифів на товари та послуги, які включаються до переліку товарів і послуг, що входять до складу мінімального споживчого бюджету. Індекс споживчих цін обчислюється наростаючим підсумком від початку року на підставі статистичних спостережень за зміною державних, вільних та договірних цін у державній і кооперативній торгівлі, на колгоспних ринках тощо і не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Спостереження за зміною цін на споживчі товари і послуги та обчислення індексу споживчих цін здійснюється органами державної статистики.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи в межах трикратного розміру мінімальної заробітної плати. Якщо доход перевищує розмір

мінімальної заробітної плати, то його частина у межах подвійного розміру мінімальної заробітної плати індексується повністю, наступна частина доходу у межах мінімальної заробітної плати індексується у 50-процентному розмірі. Частина грошового доходу, що перевищує трикратний розмір мінімальної заробітної плати, індексації не підлягає. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно частинами першою, другою 2 статті 6 Закону №1282-XII підприємства, об`єднання і організації, що перебувають на господарському розрахунку, підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок і в межах госпрозрахункового доходу. Організації та установи, що фінансуються за рахунок бюджетів різного рівня, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок коштів відповідних бюджеті.

Декретом Кабінету Міністрів України від 09.12.1992 № 7-92 «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України, у зв`язку із підвищенням мінімальних розмірів заробітної плати, пенсії, стипендії, виплат і допомоги та з метою реалізації антиінфляційних заходів, постановив зупинити з грудня 1992 дію, зокрема, Закону №1282-XII.

Декрет Кабінету Міністрів України від 09.12.1992 № 7-92 набув чинності з дати його опублікування - 24.12.1992.

Законом України від 21.11.1996 № 534/96-ВР «Про визнання таким, що втратив чинність, Декрету Кабінету Міністрів України «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» визнано таким, що втратив чинність з 01.01.1997, Декрет Кабінету Міністрів України від 09.12.1992 № 7-92 «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення»

Отже, у період з 24.12.1992 по 31.12.1996 Закон №1282-XII не діяв. Як наслідок, індексація грошових доходів населення у вказаний період не проводилась у зв`язку з відсутністю нормативних підстав, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1996 та зобов`язання провести індексацію заробітної плати за вказаний період задоволенню не підлягають.

Водночас у період з 01.01.1997 по 05.01.1998 індексація грошових доходів населення мала здійснюватись відповідачем відповідно до приписів статті 5 Закону № 1282-ІІІ (у редакції, яка діяла станом на час його прийняття).

Суд звертає увагу на те, що згідно довідки від 16.05.2022 №4/2313-22/П-32 позивачу у період з 01.01.1997 по 05.01.1998 індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася, при цьому, у листі від 16.05.2022 №4/2312-22/П-32 відповідач вказав, що індексація грошового забезпечення позивача здійснювалася відповідно до Порядку №1078, який затверджений Постановою від 17.07.2003, що ставить під сумнів правомірність ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.1997 по 05.01.1998.

В подальшому, Законом України від 25.04.1997 № 234/97-ВР «Про внесення змін до Закону Української РСР «Про індексацію грошових доходів населення» внесено зміни до Закону Української РСР №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», виклавши його в у новій редакції.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII (далі - в редакції Закону №234/97-ВР, що набрав чинності 06.01.1998) встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Відповідно до статті 3 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії; соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо); стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника тощо. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, крім передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено підстави проведення індексації: обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості.

Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає.

Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону.

Порядок провадження індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно з законодавством.

07.05.1998 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» (далі Порядок №663), якою регулювався порядок проведення індексації грошових доходів населення з дати його прийняття (до 17.07.2003 - до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1078).

Пунктом 1 Порядку №663 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку №663 індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація доходів позивача у період з 07.05.1998 повинна була здійснюватись відповідно до приписів Порядку №663.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку №663 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.1998 №2034) сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №663 обумовлено, що індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Для здійснення індексації грошових доходів громадян застосовується індекс споживчих цін, зменшений на величину порогу індексації. При цьому приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, зменшений на величину порогу індексації, наведено у додатку 2.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. У разі коли підвищення розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії не супроводжується підвищенням грошових доходів громадян, що підлягають індексації, передбачених пунктом 2 цього Порядку, або коли це підвищення не перевищує гарантії, встановленої Законом №1282-ХІ, грошові доходи індексуються на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 цього Порядку.

За наведеними правилами індексація здійснюється у тому разі, коли індекс споживчих цін досяг порогу 105 відсотків. При цьому для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян необхідно знати, коли відбулося підвищення розмірів мінімальної заробітної плати для працюючих (тобто, який місяць є базовим для обчислення індексу споживчих цін) та чи відбулося внаслідок підвищення розмірів мінімальної заробітної плати підвищення грошових доходів (заробітної плати чи грошового забезпечення). Фактично право працівників на індексацію доходів пов`язане з рівнем мінімальної заробітної плати, підвищення якої мало наслідком зміну базового місяця для розрахунку індексації. У тому випадку, коли дохід не перебуває в залежності від показників мінімальної заробітної плати, індексація проводиться на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 Порядку №663.

Згідно зі статтею 33 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 №1321 внесено зміни до пункту 5 Порядку №663, абзац четвертий якого викладено в такій редакції: «У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться».

Отже, при проведенні індексації оплати праці використовуються такі поняття, як індекс споживчих цін, поріг індексації, базовий місяць та коефіцієнт індексації.

З урахуванням даних Державної служби статистики України (http://www.ukrstat. gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) індекс споживчих цін в Україні у січні 1999 становив - 101,5%, у лютому - 101,0%, у березні - 101,0%, у квітні 102,3%, у травні 102,4%, у червні 100,1%, у липні 99,0%; у серпні 101,0%, у вересні 101,4%, у жовтні 101,1%, у листопаді 102,9%, у грудні 104,1%.

Законом України від 25.12.1998 №366-XIV «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік» встановлений новий розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.1999 з поетапним її наближенням протягом року до величини вартості межі малозабезпеченості. Отже, січень 1999 є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення, якщо мінімальну заробітну плату встановлено з 01.01.1999 (згідно з чинним законодавством). У такому разі обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 1999, поки індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком, не перевищить поріг індексації 105 відсотків (з урахуванням наведеного у додатку 2 прикладу індекс споживчих цін наростаючим підсумком перевищив 105% - величину порога індексації - у травні 1999 (106,9%).

Законом України від 07.02.2002 №3027-III «Про внесення зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» статтю 4 Закону №1282-ХІІ викладено у такій редакції: «Індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті».

Закон набрав чинності з 01.07.2002, а тому з цієї дати встановлено новий поріг індексації у розмірі 101 відсоток.

За змістом статті 1 Закону №1282-ХІІ у новій його редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про індексацію грошових доходів населення» поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Грошове забезпечення і надалі є об`єктом індексації. При цьому індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону №1282-ХІІ в редакції Закону №491-IV).

Статтею 4 цього Закону обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

17.07.2003 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1078, якою затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Пунктом 1 Порядку №1078 обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №49l-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (тобто, 101%).

Пунктом 5 Порядку №1078 було встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

За даними Держкомстату у період з 01.07.2002 по 16.04.2004 індекс споживчих цін в Україні був вище 101% у грудні 2002 (101,4%), у січні 2003 (101,5%), у лютому 2003 (101,1%), у березні 2003 (101,1%), у жовтні 2003 (101,3%), у листопаді 2003 (101,9%), у грудні 2003 (101,5%), у січні 2004 (101,4%).

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 02.10.2003 №024-11 (яке відповідно до пункту 14 Порядку №1078 має повноваження надавати роз`яснення щодо застосування цього Порядку) роз`яснювалося, що оскільки фактичний індекс споживчих цін за березень 2003 перевищив поріг індексації і становив 101,1%, то право на індексацію відбулося в травні, тобто грошові доходи за травень згідно з Порядком мають індексуватися на 1,1% (101,1 - 100). Для подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Тобто, починаючи з квітня 2003 розпочалося обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до чергового перевищення порогу. Оскільки індекс споживчих цін за квітень - серпень не перевищив поріг індексації і становив 99,0% (1,007 х 1,00 х 1,001 х 0,999 х 0,983 = 99,0), доходи продовжують індексуватися на 1,1%. При цьому слід мати на увазі, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих за цей місяць, не проводиться (пункт 5 Порядку). Обчислення індексу для проведення індексації в тому випадку починається з місяця, що настає за базовим.

Поряд з тим, з наданої відповідачем суду довідки від 16.05.2022 №4/2313-22/П-32 вбачається, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 у період з 01.01.1997 по 16.04.2004 не нараховувалася та не виплачувалася взагалі, а у листі від 16.05.2022 №4/2312-22/П-32 відповідач вказав, що індексація грошового забезпечення позивача здійснювалася відповідно до Порядку №1078, незважаючи на те, що період проходження позивачем служби розпочався задовго до набрання чинності Порядком №1078.

Визначити точний період для обчислення індексації у проміжку з 01.01.1997 по 16.04.2004 суд позбавлений можливості, оскільки відсутні усі вихідні дані, які впливають на розрахунок індексації. Доказів правомірності ненарахування індексації у вказаний період відповідач не надав (з яких чітко вбачався б механізм розрахунку індексації згідно з вимогами Закону №1282-ХІІ, в подальшому положень Порядку №663, а потім Порядку №1078).

З урахуванням наведених вище норм права, враховуючи ухвалу суду від 01.08.2022 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, суд дійшов висновку, що за обставин у цій справі необхідно задовольнити позовні вимоги частково шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.1997 по 16.04.2004 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за вказаний період, що безумовно залежать від індексу споживчих цін, порогу індексації, базового місяця та коефіцієнта індексації.

На доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою суду від 01.08.2022 позов в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити за період з 06.06.1996 по 16.04.2004 нарахування доплати позивачу як громадянину, який працює на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення) у розмірі, встановленому статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (дві мінімальні заробітні плати), з урахуванням виплачених сум, залишено без розгляду. Водночас решта позовних вимог у справі стосується невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення, тобто спір стосується оплати праці та державних гарантій, встановлених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю (далі КЗпП України) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі №1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12.06.2020 у справі №818/1106/16.

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду із цим позовом в частині позовних вимог, що стосується індексації грошового забезпечення, не обмежується будь-яким строком.

Також суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що за період з 01.01.1995 по 14.08.2000 ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» є неналежним відповідачем, оскільки як вбачається з трудової книжки позивача, він безперервно, починаючи з 30.05.1980 по 16.04.2004, проходив службу в органах внутрішніх справ та кримінально-виконавчої служби, при цьому, у листі від 16.05.2022 №4/2312-22/П-32 та у довідці від 16.05.2022 №4/2313-22/П-32 відповідач підтвердив те, що з 01.01.1995 по 14.08.2000 позивач проходив службу у вказаній установі, а тому зміна найменування установи чи зміна її підпорядкування не відміняє її обов`язку проводити виплату індексації грошового забезпечення.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 1997 року по 16 квітня 2004 року.

Зобов`язати Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» (44601, Волинська область, селище міського типу Маневичі, вулиця Андрія Снітка, будинок 25, ідентифікаційний код 08562660) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 1997 року по 16 квітня 2004 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко