Справа № 120/260/22-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 серпня 2022 р. Справа № 120/260/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

10.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати її грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 25.11.2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у зв`язку з чим звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зокрема, вказав, що з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу мали б визначитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704.

Крім того зазначає, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа за №120/1707/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку її грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 25.11.2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивачу, відповідно до п.1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Рішенням суду від 03.09.2021 року позивачу відмовлено у задоволенні в частині позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення згідно Постанови №704.

Зазначив, що вважає позовні вимоги у справі №120/1707/21 та №120/260/22 ідентичними, оскільки в обох справах йдеться про спір щодо порядку перерахування складових грошового забезпечення позивача, відповідно до п.4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 15.03.2022 року зупинено провадження у даній справі до припинення (скасування) воєнного стану.

Ухвалою суду від 25.07.2022 року за клопотанням позивача, поновлено провадження у даній справі.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що старшого солдата ОСОБА_1 , яка проходила військову службу на посаді механіка відділення телекомунікаційних мереж інформаційно-телекомунікаційного вузла (тилового пункту управління) військової частини НОМЕР_2., звільнену з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 №36-рс від 23.10.2020 року у запас за підпунктом "а", з 25.11.2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №240 від 25.11.2020 року.

10.12.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити їй перерахунок та доплату належного їй за період з 29.01.2020 року по день звільнення грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Позивач у позовній заяві зазначила, що його в телефонному режимі повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Вважаючи, що відповідачем протиправно обчислено та виплачено їй грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.11.2020 року, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон України №2232-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).

Пунктом 6 Постанови КМУ № 103 внесено зміни, зокрема, до постанов Кабінету Міністрів України №704. Пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704

Тобто, з 29 січня 2020 року відновлено дію пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Таким чином, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникають підстави для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, шляхом множення розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1,12,13,14 до Постанови 704.

При цьому, суд наголошує, що згідно практики Верховного Суду (постанови від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, від 31.03.2021 у справі №520/2781/2020) мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно обчислено та виплачено позивачу грошове забезпечення з 29.01.2020 по 25.11.2020 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомогу при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Що ж до вимоги зобов`язального характеру, то суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача здійснити з 29.01.2020 року по 25.11.2020 року перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомогу при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо аргументів відповідача у відзиві на позовну заяву, про ідентичність позовних вимог у адміністративних справах №120/1707/21-а та №120/260/22-а, суд зазначає наступне.

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду дійсно перебувала адміністративна справа №120/1707/21-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку її грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 25.11.2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивачу, відповідно до п.1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Рішенням суду у зазначеній частині позовних вимог відмовлено.

Водночас, суд звертає увагу, що правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відновленням дії пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що спір у справах №120/1707/21-а та №120/260/22-а не є тотожними, а тому доводи відповідача є безпідставними.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат зі сплати судового збору, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 25.11.2020 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомогу при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1,12,13,14 до Постанови КМУ № 704.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 з 29.01.2020 року по 25.11.2020 року перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомогу при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1,12,13,14 до Постанови КМУ № 704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Суддя Дончик Віталій Володимирович