Справа № 200/3975/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 серпня 2022 року Справа №200/3975/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., вирішуючи питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати,

встановила:

28 липня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (далі - відповідач, КЕВ м. Луганськ), в якому позивач просив:

- стягнути з КЕВ м. Луганськ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25 травня 2022 року по день фактичної виплати (13 червня 2022 року) в сумі 48 113,20 грн;

- зобов`язати КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення в розмірі 80 328,87 грн за весь час затримки виплати з 25 травня 2022 року по 13 червня 2022 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Всупереч приписам п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС в позовній заяві позивач замість офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача зазначив адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка не офіційною електронною адресою або адресою електронної пошти КЕВ м. Луганськ.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні визначає ст. 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП і ст. ст. 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у ст. ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та процесу референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 дійшов таких висновків:

«[…]

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, офіційно розтлумачено і в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.

Проте слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.

За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.

Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

[…]».

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що остаточний розрахунок з позивачем при звільненні проведений 13 червня 2022 року.

Таким чином, відповідно до ст. 120 КАС перебіг місячного строку на звернення до суду з цим позовом розпочався 14 червня 2022 року і сплинув 14 липня 2022 року.

До суду з цим позовом ОСОБА_1 звернувся 28 липня 2022 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Отже, позов подано з пропуском строку, визначеного ч. 5 ст. 121 КАС.

Наслідки пропуску строку звернення до суду визначає ст. 123 КАС.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду позивач покликається на ч. 2 ст. 122 КАС та зазначає, що виплату недоотриманих сум здійснено 13 червня 2022 року. Водночас з наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 25 травня 2022 року № 103 він був ознайомлений лише 13 липня 2022 року.

З цього приводу суд зауважує, що в даному випадку застосовується місячний строк, визначений ч. 5 ст. 122 КАС, початок перебігу якого пов`язаний з проведенням остаточного розрахунку, тобто з виплатою особі всіх належних при звільненні сум, а не з датою ознайомлення з наказом про звільнення.

Крім того позивач зазначає, що «у зв`язку з триваючою широкомасштабною агресією Російської Федерації проти України, зокрема, ракетними обстрілами міста Києва, де позивач зареєстрований та постійно проживає, позивач не мав змоги вчасно оскаржити постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року по справі № 640/17856/21».

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що фактичне та зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 знаходиться в м. Запоріжжя, а не в м. Києві.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року по справі № 640/17856/21 ухвалена за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто обставини, які позивач наводить в обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом, не стосуються ні його особи, ні предмета спору.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, що передбачено ч. 1 ст. 169 КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 160, ч. 1 ст. 123, вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків шляхом зазначення в позовній заяві офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача - КЕВ м. Луганськ, а також подання заяви про поновлення строку звернення до суду та надання доказів поважності причин їх пропуску.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 122, 123, п. 2 ч. 5 ст. 160, ч. 6 ст. 161, п. 3 ч. 1 ст. 171, ч. ч. 1-3 ст. 169, ст. ст. 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - залишити без руху.

2. Встановити особі, яка звернулася з позовною заявою, десятиденний строк з дня надіслання засобами електронного зв`язку цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом:

- зазначення в позовній заяві офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача;

- подання заяви про поновлення строку звернення до суду та надання доказів поважності причин їх пропуску.

4. Роз`яснити особі, яка звернулася з позовної заявою, що заяви, клопотання, докази тощо можуть бути подані суду засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду (е-mail: ) або через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

5. Роз`яснити особі, яка звернулася з позовною заявою, що у разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, така позовна заява повертається позивачеві.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко