Справа № 9901/282/21
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2022 року

м. Київ

справа №9901/282/21

адміністративне провадження № П/9901/282/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Гончарової І.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Калініна О.С.,

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - Саввіна С.С. у порядку самопредставництва,

представника Ради національної безпеки і оборони України - не з`явився,

представника Служби безпеки України - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 09 квітня 2021 року № 151/2021 в частині,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2021 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач; Президент України) про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 09 квітня 2021 року № 151/2021 про Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року в частині застосування обмежувальних заходів (санкцій) до ОСОБА_1 (пункт 27 Додатку 1 Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок видання оскаржуваного Указу порушено права та свободи ОСОБА_1 , які зазнали суттєвих обмежень, зокрема, порушено та обмежено право позивача на мирне володіння своїм майном, на зайняття підприємницькою діяльністю, на свободу пересування, а також порушено його права як особи, яка має державні нагороди та відзнаки. Позивач, який є громадянином України та не має статусу особи, яка здійснює терористичну діяльність, або є особою, пов`язаною зі здійсненням такої діяльності, не відноситься до кола суб`єктів, до яких можуть бути застосовані санкції, оскільки перелік таких суб`єктів, зазначений у частині другій статті 1 Закону України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції», є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

На думку позивача, підставами для запровадження санкцій не можуть бути дії, які визнаються правопорушенням згідно з національним законодавством, а лише порушення міжнародних норм й лише суб`єктами міжнародних відносин можуть мати наслідки у виді запровадження санкцій. Крім того, Закон України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції» набрав чинності 12 вересня 2014 року, тому будь-які дії, які мали місце раніше цієї дати, не можуть бути підставою для застосування санкцій.

ОСОБА_1 також зазначив, що санкції застосовані безстроково в порушення вимог частини п`ятої статті 5 Закону України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції». При введенні в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідач не мав будь-яких дійсних та об`єктивних відомостей, підтверджених доказами, про вчинення позивачем дій, що стали підставою для застосування санкцій.

ОСОБА_1 з 2014 року вимушено не проживає на території України, а будь-які дії, що вчинялися позивачем до 12 вересня 2014 року (дата набрання чинності Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції»), які через політичне переслідування позивача помилково розцінюються правоохоронними органами як діяльність, спрямована на шкоду Україні, не можуть слугувати підставами для застосування санкцій, враховуючи приписи статті 58 Конституції України.

Окремо позивач зазначає, що позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення відповідно до вимог Закону України від 16 березня 2000 року № 1549-III «Про державні нагороди» можливе лише у разі засудження нагородженої особи за тяжкий злочин та за поданням суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

04 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла позовна заява з виправленими недоліками. Разом з позовною заявою подано клопотання про залучення до участі у справі Раду національної безпеки і оборони України та Службу безпеки України як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін на 13 вересня 2021 року о 14 год. 00 хв., залучено до участі у справі Раду національної безпеки і оборони України та Службу безпеки України як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

27 серпня 2021 року від представника Президента України надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що, оскаржуваний Указ прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення. Санкції до ОСОБА_1 застосовано у відповідності до положень Закону України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції» за пропозицією Служби безпеки України за наявності достатніх підстав, визначених статтею 3 цього Закону. Пункт 1 частини першої статті 3 Закону України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції» не містить вичерпного переліку дій, які в розумінні цієї норми створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, проте відсутність такого переліку та підстав не свідчить про їхню невизначеність, оскільки приписи зазначеного Закону чітко встановлюють ті суспільні відносини, які підлягають захисту. Втручання у право мирного володіння майном позивача має легітимну мету забезпечити контроль за власністю особи, яка може нести потенційну загрозу національним інтересам України.

13 вересня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування в Офісу Президента України, Ради національної безпеки і оборони України та Служби безпеки України інформації про підстави застосування санкцій відносно позивача.

В судовому засіданні 13 вересня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в Служби безпеки України, а також Ради національної безпеки і оборони України усі документи, які стали підставою для застосування санкцій до ОСОБА_1 . У зв`язку з цим оголошено перерву до 01 листопада 2021 року о 14 год. 00 хв.

14 вересня 2021 року від Служби безпеки України надійшли пояснення на позов, в яких зазначено про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не здійснював жодних дій, які б створювали загрозу національним інтересам чи безпеці України або сприяли терористичній діяльності, спростовуються наявною в Служби безпеки України інформацією, яка й слугувала підставою для прийняття Радою національної безпеки і оборони України рішення, введеного в дію Указом Президента України

15 вересня 2021 року від Ради національної безпеки і оборони України надійшли пояснення, відповідно до яких вона є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України та з огляду на відсутність у Ради національної безпеки і оборони України адміністративної процесуальної правосуб`єктності не може бути учасником адміністративного процесу.

В судовому засіданні 01 листопада 2021 року задоволено клопотання Служби безпеки України про продовження процесуального строку для подання документів, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 13 грудня 2021 року о 14 год. 00 хв.

В судовому засіданні 13 грудня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначено на 28 лютого 2022 року о 14 год. 00 хв., який не відбувся внаслідок неможливості розгляду справи у приміщенні суду у зв`язку із запровадженням в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану через війну, яку розв`язала країна-агресор Російська Федерація.

16 травня 2022 року на адресу Суду від представника позивача - адвоката Єніча Володимира Сергійовича надійшла заява, якою він на виконання частини третьої статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України повідомив про припинення участі адвокатів Адвокатського об`єднання «Авер Лєкс» як представників ОСОБА_1 у цій справі у зв`язку з припинення дії з позивачем договору про надання правової допомоги.

22 червня 2022 року Суд направив учасникам справи повістки про виклик у судове засідання на 11 липня 2022 року о 14 год. 30 хв.

Судова повістка, скерована на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), не прийнята відділенням поштового зв`язку для подальшого пересилання, про що складено акт від 23 червня 2022 року № 41 (т. 2 а. с. 138).

Згідно з листом Акціонерного товариства «Укпошта» від 19 травня 2022 року № 1175/0/1-22, адресованого Верховному Суду, відповідно до можливості, передбаченої статтями 36-001.2, 17-143 та 17-219 Регламенту Всесвітньої поштової конвенції, Акціонерне товариство «Укпошта» призупинило обмін поштовими відправленнями, грошовими переказами з 24 лютого 2022 року до/з Російської Федерації (т. 2 а. с. 150).

Інформацію щодо призначення судового засідання на 11 липня 2022 року о 14 год. 30 хв. розміщено також на офіційному вебпорталі судової влади України та веб-сайті Верховного Суду, доступ до яких є відкритим та безоплатним (т. 2 а. с. 152 - 155).

У судове засідання, призначене на 11 липня 2022 року, представник позивача не з`явився, а ОСОБА_1 не повідомив Суд про причини неявки свого представника.

У зв`язку з цими обставинами неявка позивача визнана Судом неповажною. Розгляд справи відкладено на 26 липня 2022 року о 14 год. 30 хв. Судові повістки про виклик були направлені на адреси учасників справи, (щодо адреси позивача - на адресу, зазначену в позовній заяві; інформація від позивача щодо іншої адреси, на яку йому слід направляти повідомлення щодо розгляду його позову, до Суду не надходила).

Інформацію щодо призначення судового засідання на 26 липня 2022 року о 14 год. 30 хв. розміщено також на офіційному вебпорталі судової влади України та веб-сайті Верховного Суду, доступ до яких є відкритим та безоплатним.

26 липня 2022 року в судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності від ОСОБА_1 не надходила.

Від представника Служби безпеки України надійшла заява про здійснення судового засідання, призначеного на 26 липня 2022 року о 14 год. 30 хв., без його участі.

Представник відповідача просив застосувати наслідки, передбачені частиною п`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Отже, навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмежене, внаслідок чого суди продовжують здійснювати правосуддя.

Згідно з частиною другою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 131 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

За правилами статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

Учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Положення частин другої та третьої цієї статті не застосовуються, якщо направлення повістки здійснюється судом з використанням засобів мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту її доставки учаснику судового процесу.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондує положенню пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

За правилами частини восьмої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Судова повістка щодо призначення судового засідання на 11 липня 2022 року, скерована на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), не прийнята відділенням поштового зв`язку для подальшого пересилання, про що складено акт від 23 червня 2022 року № 41.

Згідно з листом Акціонерного товариства «Укпошта» від 19 травня 2022 року № 1175/0/1-22, адресованого Верховному Суду, відповідно до можливості, передбаченої статтями 36-001.2, 17-143 та 17-219 Регламенту Всесвітньої поштової конвенції, Акціонерне товариство «Укпошта» призупинило обмін поштовими відправленнями, грошовими переказами з 24 лютого 2022 року до/з Російської Федерації.

Інформацію щодо призначення судового засідання на 11 липня 2022 року о 14 год. 30 хв. розміщено також на офіційному вебпорталі судової влади України та веб-сайті Верховного Суду, доступ до яких є відкритим та безоплатним.

Судова повістка щодо призначення судового засідання на 26 липня 2022 року, скерована на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), також не прийнята відділенням поштового зв`язку для подальшого пересилання, про що складено акт від 13 липня 2022 року № 59.

Інформацію щодо призначення судового засідання на 26 липня 2022 року розміщено на офіційному вебпорталі судової влади України та веб-сайті Верховного Суду, доступ до яких є відкритим та безоплатним.

До Суду від позивача не надходило заяв про поважність причин, з яких його представник не міг з`явитися в судові засідання, призначені на 11 липня 2022 року та 26 липня 2022 року, клопотань про відкладення розгляду справи, так само, як і заяв про розгляд справи за його відсутності.

Суд вжив усі можливі заходи з використанням передбачених нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних засобів щодо належного повідомлення позивача про час, місце та дату судового засідання.

Враховуючи предмет та підстави позову ОСОБА_1 , наведені у позовній заяві, доводи відповідача та третіх осіб проти позову, зазначені у відзиві на позов і письмових поясненнях, встановлення обставин, які входять до предмета доказування у цій адміністративній справі, вимагає отримання Судом пояснень позивача з приводу заперечень на його позов інших учасників справи. У зв`язку з цим неявка представника позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, в першу чергу, має активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Беручи до уваги факт неприбуття представника позивача в судове засідання повторно, неповідомлення позивача про причини неприбуття його представника до суду повторно, неподання заяви про розгляд справи за його відсутності та неможливість розгляду справи у зв`язку з неявкою представника позивача, Верховний Суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, зокрема, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям).

Враховуючи зазначене, судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання позовної заяви, не підлягає поверненню.

Керуючись статтями 22, 126, 194, 205, 240, 248, 255, 262, 266, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 09 квітня 2021 року № 151/2021 в частині.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя І.А. Гончарова

Судді Л.І. Бившева

І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова

В.В. Хохуляк

Дата складення повного рішення суду 01 серпня 2022 року.