Справа № 200/16984/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року Справа№200/16984/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 66 від 08.10.2021, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №66 від 08.10.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні позивачу пільгової пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу роботи - 25 років, а також у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботу в підземних умовах - 10 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до його пільгового стажу періоди роботи на підземних роботах на гідрошахті «Краснорамейська» гірником очисного забою у період з 11.01.1993 по 04.01.1995 і з 06.06.1995 по 15.07.1998 з урахуванням моєї роботи як гірника підземного на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» з 05.04.1999 по 17.11.2003 з повним робочим днем у шахті;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням всього страхового і пільгового стажу його роботи, у тому числі період його роботи на підземних роботах гідрошахті «Краснорамейська» гірником очисного забою у період з 11.01.1993 по 04.01.1995 і з 06.06.1995 по 15.07.1998, з урахуванням роботи як гірника підземного на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» з 05.04.1999 по 17.11.2003 з повним робочим днем у шахті.

Позов обґрунтований тим, що позивач, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, 11 серпня 2021 року звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте, вказує позивач, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 264 від 16 серпня 2021 року йому було відмовлено в призначенні пенсії з підстав недостатності пільгового стажу роботи.

Так, зазначає, позивач, 04.10.2021 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області з заявою про призначення йому пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте 20.10.2021 позивач отримав рішення від 08.10.2021 про відмову в призначенні пенсії з тих підстав, що страховой стаж позивача складає 23 роки 03 місяця 18 днів у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 складає 04 роки 10 місяців 07 днів. Період роботи по пільговій довідці № 977 від 30.12.2020 не включено до розрахунку, оскільки в електронній пенсійній справі до наказу про атестацію робочого місця від 29.11.1994 гідрошахта «Красноармійська» не долучено перелік робочих міст за відповідними професіями вказаними в цій довідці.

Рішення відповідача, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії останній вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки разом з іншими документами, що підтверджують пільговий стаж позивача за Списком № 1, ним було надано наказ Гідрошахти «Красноармійська» від 29.11.1994 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», в якому містився протокол № 1 «Атестації робочих місць за умовами праці Гідрошахти «Красноармійська» за Списком № 1 в листопаді 1994 року», в якому під № 3 передбачено посаду «Гірник очисного забою».

Крім того, вказав, що в трудовій книжці, яку позивач надав відповідачу вказано, що він працював на гідрошахті «Красноармійська» саме «Гірником очисного забою».

Крім того позивач зазначає, що він працював на Гідрошахті «Красноармійська» гірником очисного забою у період з 11.01.1993 по 04.01.1995 і з 06.06.1995 по 15.07.1998, а в цілому з урахуванням його роботи як гірника підземного на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» з 05.04.1999 по 17.11.2003, за підрахунками позивача, його підземний стаж роботи складає 16 років 06 місяців 19 днів не враховуючи іншого його пільгового стажу, при цьому, вказує позивач, як зазначено у спірному рішенні, його страховий стаж складає 23 роки 03 місяці 18 днів.

На переконання позивача, його страховий стаж складає 28 років 04 місяці 18 днів, при цьому, зазначає позивач, йому не відомо чому саме у спірному рішенні вказано, що його пільговий стаж за Списком № 1 складає 04 роки 10 місяців 07 днів, хоча при цьому, як рахує позивач, лише його пільговий стаж за Списком № 1 на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» з 05.04.1999 по 17.11.2003 складає 06 років 07 місяців 12 днів.

У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись із позовними вимогами, надало до суду відзив, в якому не погоджуючись з позовними вимогами зазначило, що позивач 04.10.2021, за допомогою Веб-порталу Пенсійного фонду звернувся із заявою про автоматичне призначення пенсії.

Зазначило, що вказана заява позивача, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Так, вказує, що рішенням від 08.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило в призначенні позивачу пенсії з підстав не достатньої кількості стажу роботи позивача, оскільки період його роботи з 11.01.1993 по 04.01.1995 та з 06.06.1995 по 15.07.1998 відповідно до пільгової довідки № 977 від 30.12.2020 не зараховано до пільгового стажу, оскільки до наказу про атестацію робочого місця від 29.11.1994 на Гідрошахті «Красноармійська» не долучено перелік робочих місць за відповідними професіями, вказаними у такий довідці.

Крім того зазначає, що відповідно до розрахунку стажу позивача період його роботи з 05.04.1999 по 17.11.2003 зараховано до пільгового стажу.

У зв`язку із чим Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відзиві на позов ОСОБА_1 , не погоджуючись з позовними вимогами, зазначило, що 04.10.2021 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначило, що підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 04.10.2021 року було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Вказує, що за результатами розгляду наданих позивачем документів було встановлено, що на момент звернення позивачу виповнилось 51 рік 19 днів. Страховий стаж позивача складає 23 роки 03 місяці 18 днів, пільговий стаж за Списком № 1 04 роки 10 місяців 07 днів, а тому за результатами розгляду наданих документів 08.10.2021 було прийнято рішення № 66 про відмову у призначенні пенсії.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначило, що періоди роботи позивача згідно довідки № 977 від 30.12.2020 не включено до розрахунку пільгового стажу, оскільки в електронній пенсійній справі до наказу про атестацію робочого місця від 29.11.1994 гідрошахта «Красноармійська» позивачем не долучено перелік робочих місць за відповідними професіями, вказаними в цій довідці.

Щодо зарахування періоду роботи як гірника підземного на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» з 05.04.1999 по 17.11.2003 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказало, що позивачем до заяви про призначення пенсії від 04.10.2021 було додано архівну довідку № 379 від 03.06.2020, згідно якої, позивач в період з 05.04.1999 по 17.11.2003 виконував підземні гірничі роботи за професією гірника очисного забою підземного. Атестація робочого місця проводилась згідно наказу № 73-от від 29.11.1994 та № 3-от від 05.01.2000 року, у зв`язку із чим та відповідно до п.4.3 порядку № 383, до пільгового стажу Головним управлінням було зараховано період з 05.04.1999 по 28.11.1999 (5 років від наказу № 73-от) та з 05.01.2000 по 17.11.2003 (від наказу № 3 до дати звільнення). Період з 29.11.1999 по 04.01.2000 було зараховано лише до страхового стажу.

Поряд з іншим, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заперечило також проти стягнення з нього судового збору, оскільки бюджет Пенсійного фонду має чітку цільову структуру в якій відсутні асигнування на покриття витрат, пов`язаних із виконання рішень судів.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 03 грудня 2021 року залишив його без руху, надавши позивачеві строк для усунення його недоліків.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року суд, задовольнивши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, залучив до участі у цій справі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 11-зв. бік а.с. 11).

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи та пояснень сторін, що викладені ними в позові та відзиві, позивач 04.10.2021 звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до 1 розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції Постанови правління Пенсійного фонду України № 25-1 від 16.12.2020) (далі Порядок 22-1) заява про призначення або перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.1. порядку 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Крім того, судом, на підставі наданих матеріалів справи, було встановлено, що у відповідності до порядку 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви ОСОБА_1 від 04.10.2021 про призначення пенсії за віком, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Розглянувши заяву позивача, за принципом екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло 08.10.2021 рішення № 66, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 з тих підстав, що під час розгляду поданих позивачем документів для призначення пенсії на пільгових умовах (Список № 1) встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 03 місяці 18 днів у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 складає 04 роки 10 місяців 07 днів.

Також у зазначеному вище рішенні вказано, що періоди роботи по пільговій довідці № 977 від 30.12.2020 не включено до розрахунку, оскільки в електронній пенсійній справі до наказу про атестацію робочого місця від 29.11.1994 гідрошахти «Красноармійська» не долучено перелік робочих місць за відповідними професіями, вказаними в цій довідці (а.с. 10, 74).

Трудова книжка серії НОМЕР_2 (а.с. 12-16), що видана на ім`я ОСОБА_1 27.06.1988 має, поряд з іншими, наступні записи:

11.01.1993 позивача прийнято на посаду учня гірника очисного забою підземного з повним робочим днем в шахті на Гідрошахту «Красноармійська»;

15.03.1993 року позивача переведено гірника очисного забою п`ятого розряду на видобувальну дільницю з повним робочим днем в шахті;

04.01.1995 позивача звільнено за власним бажанням;

06.06.1995 позивача прийнято на посаду гірника очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ Гідрошахта «Піонер»;

01.12.1996 позивача переведено на посаду гірника очисного забою п`ятого розряду;

13.07.1998 позивача звільнено з посади за власним бажанням;

05.04.1999 позивача прийнято на посаду гірника очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ Гідрошахта «Піонер»;

24.04.1999 позивач отримав кваліфікацію гірника очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті

12.05.1999 позивача переведено гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті;

17.11.2003 позивача звільнено з посади за власним бажанням.

Наказом директора Гідрошахти «Красноармійська» від 29.11.94 затверджено перелік пільгових посад, що віднесені до Списку № 1 (а.с. 17). Згідно доданого до цього наказу протоколу № 1 посада «гірник очисного забою» віднесена до Списку № 1 (зв. бік а.с. 17-а.с. 18).

У довідці від 03.06.2020 № 379 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана «Шахтоуправлінням «Білозерське» зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день під землею на шахті «Піонер» (на час видачі довідки ВСП «ШУ «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та за період своєї роботи з 05.04.1999 по 17.11.2003 виконував підземні гірничі роботи за професією гірника очисного забою підземного, що передбачена Списком №1, розділом 1, підрозділом 1, пунктом а, код КП -1.1а відповідно до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003. У довідці також вказано, що вказана посада атестована за Списком № 1 наказом № 73-от від 29.11.1994 та наказом №3-от від 05.01.2000 (а. с. 71).

В архівній довідці від 30.12.2020 № 977 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана «Шахтоуправлінням «Білозерське» вказано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на гідрошахті «Красноармійська» та за періоди:

з 11.01.1993 по 14.03.1993 виконував підземні гірничі роботи, за професією учень гірника очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, Код посади 1010100а відповідно до постанови КМУ № 162 від 11.03.1994;

з 15.03.1993 по 04.01.1995 виконував гірничі роботи за професією гірник очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, Код посади 1010100а відповідно до постанови КМУ № 162 від 11.03.1994;

з 06.06.1995 по 13.07.1998 виконував підземні гірничі роботи за професією гірник очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, Код посади 1010100а відповідно до постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 (а.с. 72).

Згідно архівній довідці від 30.12.2020 № 979, що видана Шахтою «Білозерське» позивач за період роботи на Гідрошахті «Красноармійська» у якості учня гірника очисного забою підземного дільниці № 2» з 11.01.1993 по 14.03.1993 заробітну плату отримував як підземний робітник, з оплатою праці згідно тарифної ставки гірника очисного забою підземного 1 розряду (а.с. 26).

Як встановлено судом на підставі розрахунку стажу позивача, що долучений до матеріалів справи відповідачем, до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1 не зараховано періоди його роботи з 11.01.1993 по 04.01.1995, з 06.06.1995 по 13.07.1998, а також з 29.11.1999 по 04.01.2000. Період роботи позивача з 05.04.1999 по 28.11.1999 та з 05.01.2000 по 17.11.2003 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 (а.с. 73).

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Стосовно правового регулювання спірних відносин суд зазначає, що абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (надалі Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормами статті 114 Закону №1058-IV визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону №1058-IV).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі веб-портал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

За приписами пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку №383).

Пунктом 4.2 Порядку №383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку №383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку №637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Так, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с. 12-16) позивач з 11.01.1993 працював на посаді учня гірника очисного забою підземного з повним робочим днем в шахті на Гідрошахті «Красноармійська»;15.03.1993 року позивача було переведено на посаду гірника очисного забою п`ятого розряду на видобувальну дільницю з повним робочим днем в шахті; 04.01.1995 позивача звільнено з посади за власним бажанням; 06.06.1995 позивача прийнято на посаду гірника очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ Гідрошахта «Піонер»; 01.12.1996 позивача переведено на посаду гірника очисного забою п`ятого розряду; 13.07.1998 позивача звільнено з посади за власним бажанням; 05.04.1999 позивача прийнято на посаду гірника очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ Гідрошахта «Піонер»; 24.04.1999 позивач отримав кваліфікацію гірника очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті; 12.05.1999 позивача переведено гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті; 17.11.2003 позивача звільнено з посади за власним бажанням.

Отже суд вважає що, вказані вище записи в трудовій книжці позивача є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа №275/615/17 (К/9901/768/17).

Посилання відповідачів на відсутність документів чи їх неналежне оформлення, підтверджуючих пільговий характер роботи, за спірні періоди, суд вважає безпідставними, оскільки трудовою книжкою підтверджується, що позивач у зазначенні періоди виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею.

Крім того позивачем відповідачу були надані, поряд з іншим документами: довідка від 03.06.2020 № 379 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана «Шахтоуправлінням «Білозерське» яка підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день під землею на шахті «Піонер» (на час видачі довідки ВСП «ШУ «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») та за період своєї роботи з 05.04.1999 по 17.11.2003 виконував підземні гірничі роботи за професією гірника очисного забою підземного, що передбачена Списком №1, розділом 1, підрозділом 1, пунктом а, код КП -1.1а відповідно до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003. У довідці також вказано, що вказана посада атестована за Списком № 1 наказом № 73-от від 29.11.1994 та наказом №3-от від 05.01.2000 (а. с. 71); архівна довідка від 30.12.2020 № 977 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана «Шахтоуправлінням «Білозерське» в якій підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на гідрошахті «Красноармійська» та за періоди: з 11.01.1993 по 14.03.1993 виконував підземні гірничі роботи, за професією учень гірника очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, Код посади 1010100а відповідно до постанови КМУ № 162 від 11.03.1994; з 15.03.1993 по 04.01.1995 виконував гірничі роботи за професією гірник очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, Код посади 1010100а відповідно до постанови КМУ № 162 від 11.03.1994; з 06.06.1995 по 13.07.1998 виконував підземні гірничі роботи за професією гірник очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, Код посади 1010100а відповідно до постанови КМУ № 162 від 11.03.1994; архівна довідка від 30.12.2020 № 979, що видана Шахтою «Білозерське» яка підтверджує, що позивач за період роботи на Гідрошахті «Красноармійська» у якості учня гірника очисного забою підземного дільниці № 2» з 11.01.1993 по 14.03.1993 заробітну плату отримував як підземний робітник, з оплатою праці згідно тарифної ставки гірника очисного забою підземного 1 розряду, хоча, в даному випадку, не є обов`язковими для надання відповідачу для підтвердження пільгового стажу.

Щодо посилання відповідачів на відсутність наказів про проведення атестації робочих місць та відсутність переліку робочих місць за відповідними професіями, що додаються до таких наказів, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 ) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При цьому, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно якого особі, яка зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, маює право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що при прийнятті спірного рішення про відмову в призначенні пенсії діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Дії відповідача порушують баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямовані ці дії.

Натомість, під час дослідження трудової книжки ОСОБА_1 було встановлено, що останнього 06.06.1995 прийнято на посаду гірника очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ Гідрошахта «Піонер». 01.12.1996 позивача переведено на посаду гірника очисного забою п`ятого розряду. 13.07.1998, а не 15.07.1998 як помилково вважає позивач, його було звільнено з посади за власним бажанням.

Поряд з цим, судом також було встановлено, що періоди роботи позивача з 05.04.1999 по 28.11.1999 та з 05.01.2000 по 17.11.2003 зараховано пенсійним органом до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування періодів роботи позивача з повним робочим днем в шахті на посаді гірника очисного забою у період з 11.01.1993 по 04.01.1995 та з 06.06.1995 по 13.07.1998 на гідрошахті «Красноармійська», а також з 29.11.1999 по 04.01.2000 на посаді гірника очисного забою на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» до пільгового стажу за Списком № 1.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд зазначає, що згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може .

При цьому суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Враховуючи положення частини другої статті 9 КАС України та статтю 13 Конвенції позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 04.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи останнього з повним робочим днем в шахті на посаді учня гірника очисного забою та на посаді гірника очисного забою у період з 11.01.1993 по 04.01.1995 та з 06.06.1995 по 13.07.1998 на гідрошахті «Красноармійська», а також з 29.11.1999 по 04.01.2000 на посаді гірника очисного забою на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» до пільгового стажу за Списком № 1.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позива сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн. (а.с. 4).

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений частково, проте спірні правовідносини виникли внаслідок неправильних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі - 700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б; ) про визнання протиправним та скасування рішення № 66 від 08.10.2021, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.10.2021 року № 66 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи ОСОБА_1 з повним робочим днем в шахті на посаді учня гірника очисного забою та на посаді гірника очисного забою у період з 11.01.1993 по 04.01.1995 та з 06.06.1995 по 13.07.1998 на гідрошахті «Красноармійська», а також з 29.11.1999 по 04.01.2000 на посаді гірника очисного забою на ДВАТ «Гідрошахта «Піонер» до пільгового стажу за Списком № 1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 700 (сімсот) гривень.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 02 серпня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров