Справа № 600/5539/21-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5539/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

01 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області у переведенні на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області перевести на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з моменту його звернення із відповідною заявою.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 04 червня 2021 року пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки станом на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII позивач не обіймав посади державного службовця, а також у нього відсутній стаж 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, у нього відсутнє право на призначення пенсії державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV з 09 листопада 2018 року.

04 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення йому пенсії державного службовця.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 11 червня 2021 року № 2400-1705-8/20869 повідомило позивача, що в результаті підрахунку стаж позивача становить 43 роки 3 місяці 26 дів. Стаж роботи на державній службі склав 3 роки 8 місяців 0 днів, так як робота на посаді голови сільської Ради, сільського голови в період з 26 червня 1994 року по 31 грудня 2020 рік не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, оскільки за цією посадою встановлено ранг посадової особи органів місцевого самоврядування, а не державного службовця.

Із змісту трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що у період з 26 жовтня 1990 року по 26 червня 1994 рік позивач був обраний та працював на посаді голови виконавчого комітету Лукачанської сільської ради народних депутатів, з 26 червня 1994 року по 31 грудня 2020 року обрався та працював головою Лукачанської сільської ради народних депутатів (записи №№ 2-12 трудової книжки).

Відповідно до довідки Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області (Нелиповецький старостинський круг) від 15 липня 2021 року № 237 ОСОБА_1 дійсно працював головою Лукачанської сільської ради з 25 жовтня 1990 року (рішення І сесії XXI скликання Лукачанської сільської ради від 26 жовтня 1990 року) по 10 грудня 2020 року (рішення сесії Кельменецької селищної ради сесії VII скликання від 10 грудня 2020 року № 1).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії держаного службовця позивач досяг 62-річного віку та мав стаж державної служби понад 20 років, то він набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

Відтак, суд вважає протиправною відмову відповідача у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», отже суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачу з 04 червня 2021 року пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів, переглядаючи рішення в оскаржуваній відповідачем частині, погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) ( далі Закон № 889-VІІІ ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17.

Статтею 46 Закону № 889-VІІІ визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Закону № 889-VІІІ обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 ( далі Порядок № 283).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 3 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Таким чином, період роботи позивача на обраній посаді голови Лукачанської сільської ради народних депутатів з 26 червня 1994 року по 31 грудня 2020 року зараховується до стажу державної служби.

Вказане узгоджується із правовою позицією, що була висловлена Верховним Cудом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17, від 19 березня 2019 року № 466/5138/17 в подібних правовідносинах.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії держаного службовця позивач досяг 62-річного віку та мав стаж державної служби понад 20 років, то він набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

Відтак, враховуючи, що відмова відповідача у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», є протиправною, вірним є висновок суду першої інстанції про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачу з 04 червня 2021 року пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній відповідачем частині відповідає. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.