Справа № 260/1531/22
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/1531/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Фулу Мирослава Юрійовича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

2. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій особи станом на день її призначення в розмірі 72452,30 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Закарпатській області та отримує пенсію по віку, призначену у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), оскільки на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, вона мала стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має страховий стаж більше 30 років на таких посадах, і до цього пенсію вона не отримувала та призначення пенсії за вислугу років.

Проте відповідач листом від 20.10.2020 року відмовив позивачці з огляду на те, що на день звернення за призначенням пенсії позивачка працювала на посаді «завідувач відділення» в медичному коледжі, яка не передбачена Переліком, затвердженим Постановою №909 та зважаючи на тривалість спеціального стажу 22 роки 7 місяців 26 днів.

Позивачка вважає відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Закону №1058-IV протиправною та такою, що грубо порушує її законні права та інтереси, оскільки має необхідний стаж роботи понад 30 років в закладах та установах освіти державної або комунальної власності та охорони здоров`я, що є підставою для виплати вказаної допомоги.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на адміністративний позов від 14 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що підставою для відмови у призначенні грошової допомоги стало те, що на день звернення за призначенням пенсії позивачка працювала на посаді «завідувач відділення» в медичному коледжі, яка не передбачена Переліком, затвердженим Постановою №909 та зважаючи на тривалість спеціального стажу 22 роки 7 місяців 26 днів.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.122 КАС України.

Ухвалою судді від 30 травня 2022 року було визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено позивачу пропущений строк звернення.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2020 році звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію по віку, призначену у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27 серпня 2020 року.

Як слідує з матеріалів пенсійної справи, загальний страховий стаж позивача на час призначення пенсії становив 43 роки 0 місяців 23 дні.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Листом від 20 жовтня 2020 відповідач відмовив ОСОБА_1 у проведенні зазначеної виплати з тих підстав, що на день звернення за призначенням пенсії позивачка працювала на посаді «завідувач відділення» в медичному коледжі, яка не передбачена Переліком, затвердженим Постановою №909 та зважаючи на тривалість спеціального стажу 22 роки 7 місяців 26 днів.

Позивачка, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернулася до суду з надим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; наявність відповідного страхового стажу 30 років для жінок та 35 років для чоловіків; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, слугувало те, що на день звернення за призначенням пенсії позивачка працювала на посаді «завідувач відділення» в медичному коледжі, яка не передбачена Переліком, затвердженим Постановою №909 та зважаючи на тривалість спеціального стажу 22 роки 7 місяців 26 днів.

Вирішуючи питання правомірності дій ГУПФУ в Закарпатській області щодо відмови позивачу у виплаті грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, суд зазначає наступне.

Так, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи та пенсійної справи позивача, Наказом №153 від 20.08.2007 року викладача ОСОБА_1 переведено на посаду завідувача відділення спеціальності "Сестринська справа" днем із 03.09.2007 року.

Відповідачем не враховано, згідно його відповіді, стаж роботи у період з 03.09.2007 року по 31.07.2020 року по причині того, що посада завідувач відділення не входить до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Згідно, даних про педагогічне навантаження за весь період з 03.09.2007 року по 2020-2021 навчальні роки та довідки Закарпатського базового державного медичного коледжу вих.№131 від 10.08.2020 року, що містяться в матеріалах справи, підтверджено стаж позивачки на посаді викладача сестринської справи.

Відтак, наявними у справі доказами підтверджується стаж роботи позивача в навчальному закладі на посаді викладача в період з 03.09.2007 року по 2020-2021 роки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада завідувача відділення навчального закладу включена до переліку посад педагогічних працівників.

На думку суду, період роботи ОСОБА_1 на посаді завідувача відділення спеціальності "сестринської справи" Закарпатського базового державного медичного коледжу з 03.09.2007 по 31.07.2020 років, а також враховуючи те, що в зазначений період вона також була викладачем, що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками про педагогічне навантаження викладача за відповідні 2007-2020 роки, а також Довідкою Закарпатського базового державного медичного коледжу вих.№131 від 10.08.2020 року, зазначений стаж повинен зараховуватися до його пільгового стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Таким чином, однією з підстав відмови в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій було те, що на день звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 працювала на посаді «завідувач відділення» в медичному коледжі, яка не є передбачена Переліком, затвердженим постановою №909.

Згідно з "Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909, право отримання пенсії за вислугу років мають, зокрема, (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, які працюють у Вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про вищу освіту" №2984-ІІІ, заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Саттею 28 Закону України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ визначено, що в Україні діють заклади вищої освіти таких типів: університет; академія, інститут; коледж.

У п.3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про вищу освіту" визначено, що коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.03.2018 по справі №234/13835/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі №233/4308/17, у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 по справі №718/2293/16-а, від 05.03.2019 по справі №686/9307/17, від 12.03.2019 по справі №647/514/17, від 13.03.2019 по справі №602/958/16-а, від 19.03.2019 по справі №466/5637/17, згідно якої право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії

За змістом Переліку №909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до переліку кваліфікаційних категорій і педагогічних звань педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2015 р. №1109, до педагогічних звань відноситься викладач-методист, учитель-методист, вихователь-методист, педагог-організатор-методист, практичний, психолог - методист, керівник гуртка - методист, старший вожатий - методист, старший викладач, старший учитель, старший вихователь, майстер виробничого навчання І категорії, майстер виробничого навчання II категорії.

Поряд з цим, частина перша статті 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 №2145-VIII визначає невід`ємними складниками системи освіти такі: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

З даного приводу суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини в рішеннях щодо України неодноразово зазначав про вимоги щодо якості закону, що передбачає його відповідність принципу верховенства права.

На переконання суду, неякісне правове регулювання не повинно обмежувати соціальні права особи.

Відтак, враховуючи також те, що посада завідувач відділення відноситься до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а сама лише відсутність посади завідувача відділення в переліку №909 необґрунтовано позбавляє позивача його соціальних прав, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи завідувача відділення в медичному коледжі з 03.09.2007 р. по 31.07.2020 р.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності дій при відмові позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, зарахувавши до спеціального педагогічного стажу період його роботи з 03.09.2007 року по 31.07.2020 рік.

Щодо позовних вимог в частині стягнення конкретної суми, а саме 72452,30 грн. суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги оскільки нарахування суми має проводитись суб`єктом владних повноважень.

Щодо посилання відповідача на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає, що дане питання вже вирішувалося в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 30 травня 2022 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 (десять) місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЯ. М. Калинич