Справа № 520/2577/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 серпня 2022 року Справа № 520/2577/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та у невиплаті позивачу сум індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та провести виплату донарахованих сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 05.10.2021;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 05.10.2021 із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 25.05.2022 р. було відкрито спрощене позовне провадження в даній справі.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Після відкриття провадження в цій адміністративній справі судом встановлено, що позивачем не було дотримано вимоги ч. 6 ст. 161 КАС України, яка передбачає, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд виходить з того, що позивачем пропущено місячний строк, передбачений для звернення до адміністративного суду стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, а також про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, з урахуванням проведених виплат.

Доходячи такого висновку, суд вказує наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач фактично не згоден із сумою компенсації за неотримане речове майно, вважаючи, що відповідачем невірно нараховано та виплачено вказану компенсацію при звільненні, яке відбулось 05.10.2021р.

Позивач вказує на те, що звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом первісно у січні 2022 року та ухвалою суду від 19.01.2022р. у справі № 520/1231/21 його позовну заяву було повернуто з підстав підписання представником позивача - адвокатом Богомоловим О.О., який не надав належного ордеру на вчинення дій з підписання позовної заяви. В зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, в якості гарантій соціального і правового захисту військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

До таких гарантій належить і продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, визначене статтею 91 вищевказаного Закону, в тому числі і речове забезпечення військовослужбовців або грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Таким чином, слід дійти висновку, що дана компенсація не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер.

Такі правові висновки було зроблено у постанові Верховного Суду від 04.07.2019р. у справі № 821/2/18.

Разом з тим, судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду прийнято постанову від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, в якій вирішувалось питання наявності чи відсутності підстав для застосування статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі невиплати (несвоєчасної виплати) військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Для вирішення вказаного правового питання Верховний Суд у наведеній постанові визначив правову природу такої компенсації та строки її виплати.

Так, судова палата, проаналізувавши наведені законодавчі приписи та висновки Конституційного Суду України і Верховного Суду, дійшла висновку, що зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, висновується, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Варто також мати на увазі, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно, судова палата вважає, що таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Як уже зазначено, стаття 116 КЗпП оперує поняттям "всі суми, що належать працівнику", а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Отже, компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

З урахуванням наведених висновків, Верховним Судом в постанові від 26.05.2021р. у справі № 380/5093/20 зроблено правовий висновок, згідно якого до правовідносин з приводу виплати грошової компенсації за речове майно підлягає застосуванню спеціальний строк, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України, тобто місячний строк.

Так само подібний висновок відтворено у Постанові Верховного Суду від 23.06.2022р. у справі № 540/2001/21.

В даній справі при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно також чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

В даній справі слід мати на увазі, що позивач, як він вказує у позовній заяві, був звільнений зі служби 05.10.2021р, що підтверджується копією наказу від 05.10.2021р. № 459-ОС.

Оскільки розрахунок в частині компенсації за невикористане речове майно проводиться не пізніше звільнення зі служби, позивач мав бути обізнаним про його належний розмір.

В даному випадку позивач первісно звернувся до суду 18.01.2022р. та його позовну заяву було повернуто судом, після чого він повторно звернувся до суду, зазначаючи, що відповідач не надав йому інформацію щодо розрахунку компенсації, з огляду на що він не усвідомлював наявність порушення своїх прав.

Суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач стверджує, що довідку про розрахунок компенсації замість належного до видачі речового майна він отримав на запит адвоката лише 01.02.2022р., однак слід звернути увагу, що з цими самими позовними вимогами позивач через свого представника первісно звернувся до суду ще 18.01.2022р. у справі № 520/1231/21, тобто, укладаючи з адвокатом угоду з приводу захисту своїх прав та звертаючись до суду, на той час він очевидно усвідомлював, що його права порушено та за яких обставин це відбулось.

Разом з тим, звертаючись до суду з тими самими позовними вимогами 18.01.2022р., позивач пропустив місячний строк, передбачений для звернення до суду, з урахуванням дати звільнення зі служби 05.10.2021р. Не цікавлячись інформацією про належний розмір грошової компенсації за неотримане речове майно, протягом трьох місяців з моменту звільнення зі служби, в жовтні -грудні 2021 року та січні 2022 року, позивач проявив байдужість до своїх прав.

З урахування викладеного місячний строк, передбачений для звернення до суду в даній справі стосовно позовних вимог в частині компенсації за неотримане речове майно слід обраховувати саме з жовтня 2021 року, а доводи про необізнаність позивача про порушення його прав, зроблені з посиланням на викладені в позовній заяві обставини є неспроможними.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, а також про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, з урахуванням проведених виплат.

Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення строку, передбаченого для звернення до адміністративного суду, а також докази поважності причин його пропуску щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, а також про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2021 року, з урахуванням проведених виплат.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали.

Невідкладно повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Григоров