Справа № 500/2735/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

Справа № 500/2735/22

01 серпня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої Подлісної І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2022 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

27 липня 2022 року ухвалою суду було залишено без руху позовну заяву та надано час для усунення недоліків, шляхом подання до Тернопільського окружного адміністративного суду оригіналу відповідного документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі або докази звільнення від сплати судового збору.

28 липня 2022 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків, де зазначено, що заявник являється військовослужбовцем та звільняється від сплати судового збору, підтверджуючі документи знаходяться в матеріалах справи.

При огляді заяви про забезпечення позову судом виявлено, що представник заявника посилався на п.12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судовий збір". Відтак, суд зазначає, що статті 12 в даному законі не існує, а тому судом вказану заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Згідно п.12 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Заява про забезпечення позову та матеріали, які надійшли разом із такою заявою, відповідають вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дана заява обґрунтовується тим, що заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_2 (АДРЕСА_1) в особі її командира до вступу рішення у законну силу приймати будь-які рішення щодо переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби або іншої військової частини та в інші регіони України, окрім м. Тернопіль. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду і поновлення порушених прав в даній справі, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що зазначений в рішенні ВЛК ВМКЦ від 28.06.2022 висновок про визнання його обмежено придатним до військової служби, непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованим.

Суд, ознайомившись з заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами, дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника (позивача) та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення позивача та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо забезпечення позову, із врахуванням достатності доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» є військовозобов`язаним, що підтверджено відомостями, зазначеними у військовому квитку серії НОМЕР_1 .

У зв`язку із військовою збройною агресією Російської Федерації проти України Президентом України видано Укази від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

З наведених підстав 24.02.2022 р . заявник був мобілізований до лав Збройних Сил України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 38 від 25.02.2022 р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у м. Тернополі.

20.06.2022 за скеруванням командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 його було направлено на ВЛК до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону у м. Львів (далі - ВЛК ВМКЦ ЗР).

У період з 20.06.2022 р. по 28.06.2022 р. заявник знаходився на стаціонарному лікуванні у ВЛК ВМКЦ ЗР) з наступними діагнозами: хронічна ретровірусна інфекція (III стадія). Рецидивуючий кандидоз ротової порожнини. Хронічна герпетична (герпес 1/2 типу, Епштейна- - Барр, цитомегаловірусна) інфекція, латентний перебіг. Гіпертонічна хвороба І стадії, 2 ступеня, ризик помірний. Хронічний бронхіт курця без порушення функції. Стеатогепатоз. Пониження гостроти зору 0,4 внаслідок короткозорості ступеня в 25Д, при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око.

За час перебування в даному лікувальному закладі був оглянутий спеціалістами ВМКЦ ЗР: терапевтом, фтизіатром, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отарингологом, дерматологом, стоматологом. Оглянутий ВЛК.

За результатом медичного огляду ВЛК ВМКЦ Західного регіону на підставі статей 46, 39в, 54г, графи II розладу хвороб ОСОБА_1 , визнаний обмежено придатним до військової служби, непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавсклад, морській піхоті, спецспорудах.

У 2010 році у заявника діагностовано ВІЛ - інфекцію. З того часу перебуває у статусі -ВІЛ - позитивний. Потребує регулярного прийому медикаментів, згідно Клінічного протоколу із застосування антиретровірусних препаратів для лікування та профілактики ВІЛ-інфекції., затвердженого наказом МОЗ України №1292 від 05.06.2019р.

При дачі висновку ВКЛ ВМКЦІ Західного регіону протиправно не прийнято до уваги його повідомлення про те, що він з 07.09.2010р. перебуває на диспансерному обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 5» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з діагнозом Клінічна стадія III Рецидивуючий кандидоз (молочниця) ротової порожнини (два або більше епізодів протягом 6 місяців) зумовлений ВІЛ інфекцією., В-20-В24 згідно класифікатора хвороб.

Більше того, на підтвердження вказаних обставин ним до ВЛК ВМКЦ Західного регіону було пред`явлено медичні документи, а саме: консультативний висновок спеціаліста від 06.06.2022р.; консультативне заключення із медичної карти від 16.06.2022р.. Дані медичні документи також були проігноровані та не прийняті до уваги.

ВЛК ВМКЦ Західного регіону було відомо про перебування заявника на диспансерному обліку в КНП «Київська міська клінічна лікарня №5» з діагнозом Клінічна стадія III Рецидивуючий кандидоз (молочниця) ротової порожнини зумовлений ВІЛ інфекцією.

Як вбачається з тексту виписки №7818 від 28.06.2022р . серед інших обстежень аналіз крові на ВІЛ не проводився. Разом з тим, всупереч вимог Закону серед переліку встановлених ВЛК ВМКЦ діагнозів, відсутній діагноз ВІЛ з ускладненнями.

Такі протиправні дії зі сторони ВЛК ВМКЦІ призвели до прийняття хибного рішення про визнання заявника обмежено придатним до військової служби, непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

Про незгоду з рішенням ВЛК ВМКЦ від 28.06.2022р., 18.07.2022р. ОСОБА_1 повідомив командира військової частини НОМЕР_2 підполковника Р. Дутченка, шляхом подання засобами поштового зв`язку рапорту. З цієї ж підстави в рапорті просив направити його на проходження медичного огляду до Центральної військово-лікарської комісії, що знаходиться у м. Києві. Про результати розгляду даного рапорту йому невідомо, будь-якої відповіді зі сторони командира військової частини НОМЕР_2 не надходило.

Також представник позивача зазначила що, проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ( м. Тернопіль) та подальше перебування у Збройних Силах України може в подальшому призвести до відправлення його для проходження служби у зону бойових дій на території України, що матиме наслідком заподіяння шкоди його законним правам та інтересам. Якщо не заборонити військовій частині НОМЕР_2 (АДРЕСА_1) в особі її командира приймати будь-які рішення щодо переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби або іншої військової частини та в інші регіони України, окрім м. Тернопіль, то у майбутньому буде неможливо виконати рішення по даній справі, адже шкода по найвищій соціальній цінності (здоров`ю або є навіть життю) вже буде завданою. Долучена до позовної заяви медична документація дозволяє стверджувати, що наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваних дій. Відтак заявник вважає, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вказані ним способи.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та наявні докази, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову вказує на те, що ОСОБА_1 не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що зазначений у оскаржуваній постанові від 27.05.2022 висновок про визнання його придатним до військової служби є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованим.

Тому, просить суд, зокрема заборонити військовій частині НОМЕР_2 (АДРЕСА_1) в особі її командира до вступу рішення у законну силу приймати будь-які рішення щодо переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби або іншої військової частини та в інші регіони України, окрім м. Тернопіль.

Таким чином, у заяві про забезпечення позову, заявник просить заборонити вчиняти дії суб`єкту владних повноважень, яке є предметом розгляду в даній справі.

Стосовно наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Разом з тим, наведені як у позовній заяві, так і у заяві про забезпечення позову обставини не дозволяють однозначно й беззаперечно стверджувати про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій, а відтак і про наявність підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини першої статті 151 КАС України. При цьому, правомірність оскаржуваних дій входить до кола обставин, які необхідно встановити під час розгляду судом справи по суті.

Суд зауважує, що у разі забезпечення позову на даній стадії у той спосіб, який визначений позивачем у заяві про забезпечення позову, без дослідження обставин справи та без доказів, це призведе до фактичного вирішення судом спору по суті до постановлення рішення в даній справі, що суперечить інституту забезпечення позову.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суддя надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

За таких обставин судом резюмується, що вжиття заходів забезпечення позову є не доцільним.

У випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку та на даній стадії.

Відтак, суд зауважує, що заявником не наведено підстав для необхідності забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, зокрема, приймати рішення про його переміщення до іншої військової частини або іншого місця служби до набрання законної сили рішення у справі № 500/2735/22 або іншого регіону України, окрім м. Тернополя, так як це в подальшому ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду стане неможливим.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені позивачами обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи, що інших доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заявлених заходів забезпечення позову судом не встановлено, а тому судом не вбачається можливість для використання законодавчо наданого йому права щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Як наслідок, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 150 152, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2, Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Подлісна І.М.