Справа № 280/2881/22
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 серпня 2022 року (12:30)Справа № 280/2881/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.168; ), Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.168; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (надалі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна судова адміністрація України (далі третя особа 1); Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі третя особа 2), у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення та суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, обчисленої виходячи з базового розміру посадового окладу судді, що становив 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого було встановлено на 1 січня 2020 року та складав 2102 грн.;

зобов`язати відповідача провести нарахування допомоги на оздоровлення та суддівської винагороди судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року та складає 2270 гривень, з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021;

стягнути з відповідача на користь судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у розмірі 6 048 грн. та суддівську винагороду в розмірі 112 492,80 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021;

допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення недоплаченої суддівської винагороди за один місяць в сумі 9 374,40 грн.;

зобов`язати відповідача, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у 10-ти денний строк з моменту набрання даним рішення законної сили звіт про виконання судового рішення.

У позовній заяві зазначено, що позивач є суддею Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. З 01.01.2021 відповідач 1 нараховував позивачу суддівську винагороду, виходячи з прожиткового мінімуму, який використовувався відповідачем для обчислення базового розміру посадового окладу 2102,00 грн. Зазначає, що відповідно до приписів чинного спеціального законодавства суддівська винагорода позивача мала бути нарахована виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2021 в розмірі 2270,00 грн. Відповідач зменшуючи, в порушення ст.130 Конституції України, ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір винагороди судді застосовував норму ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яка по-іншому визначає розмір винагороди судді, що є неприпустимим. Розмір винагороди судді встановлюється лише Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ст.135) і ніяким іншим законом. В Законі України «Про судоустрій і статус суддів» чітко, конкретно та однозначно визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а не «прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які застосовуються для визначення базового розміру посадового окладу судді». Зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів» щодо розміру посадового окладу судді не вносилися. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 10.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідачем 1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Частина 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною нормою, оскільки визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який необхідний для обчислення посадового окладу судді. При цьому, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як і розмір мінімальної заробітної плати щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України». Так, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. З вищевикладеного вбачається, що для обчислення посадового окладу судді Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., а не 2270,00 грн. як зазначає позивач. Нарахування та виплата позивачу територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області суддівської винагороди у спірний період з 01.01.2021 по 31.07.2021 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. проводилось у розмірі, встановленому ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вищезазначене спростовує доводи позивача щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди у спірний період всупереч вимог статей 130 Конституції України, 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також щодо неправомірного обмеження територіальним управлінням розміру його суддівської винагороди. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідачем 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. ДСА України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо ТУ ДСА в Запорізькій області. Суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік". Цим Законом запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 01.01.2021 складає 2102,00 грн. Таким чином, з прийняттям Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Порівнюючи мінімальний прожитковий мінімум встановлений на 01.01.2020 та на 01.01.2021 необхідно зазначити, що його розмір (2102,00 грн.) не змінився, отже твердження позивача про погіршення становища та відповідно порушення гарантій прав позивача є необґрунтованими. ДСА України вважає, що нараховуючи і виплачуючи позивачу суддівську винагороду на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 у розмірі 2102,00 грн., ТУ ДСА в Запорізькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією і законами України. Положення ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", яким визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 у розмірі 2102,00 грн., є чинними, не конституційним не визнавалися та не скасовувалися, а тому підлягають виконанню. Отже, ТУ ДСА в Запорізькій області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування норм ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", яким визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 у розмірі 2102,00 грн. Ураховуючи викладене, вимоги позивача про визнання протиправними дій, стягнення на користь позивача недоотриману суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно є необґрунтованими, оскільки положенням ч.2 ст.19 Конституції України вимагають від суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третьою особою до суду подано пояснення, у яких зазначено, що третя особа не володіє інформацією щодо взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а здійснює лише розрахунково-касове обслуговування відповідача 1, тому, відповідно, третя особа не може надати будь-якої інформації, на підставі якої суд міг би встановити наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 18.09.2008 №528-IV позивача обрано безстроково на посаду судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Відповідно до матеріалів справи, з 01.01.2021 позивачу нараховувалась суддівська винагорода, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102,00 грн. В той же час, позивач вважає, що мав бути застосований розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2021 2270,00 грн.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» зазначено: «Установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: … працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; …».

При цьому, Конституційним Судом України не визнано неконституційним положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у частині «прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів. (…).

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд погоджується з твердженнями відповідача: «… ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною нормою, оскільки визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який необхідний для обчислення посадового окладу судді. При цьому, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як і розмір мінімальної заробітної плати щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України».

З вищевикладеного вбачається, що для обчислення посадового окладу судді Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., а не 2270,00 грн. як зазначає позивач.

Нарахування та виплата позивачу територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області суддівської винагороди у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. проводилось у розмірі, встановленому ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплати суддівської винагороди у січні-грудні 2021 року здійснювались відповідно до виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) та приписів бюджетного законодавства.

Матеріальний стан позивача з 2021 року у порівнянні з минулими роками не погіршився.

Протилежного позивачем не доведено.

Посилання позивача на факт недоотримання ним суддівської винагороди за спірний період суд вважає необґрунтованим, також і вважає необґрунтованим наведений позивачем у позовній заяві розрахунок недоотриманої суддівської винагороди. Так, з Довідки ТУ ДСА в Запорізькій області від 17.05.2022 №08-02/527 про суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 вбачається, що: до складу суддівської винагороди входить «Індексація доходу НОВ», яка не врахована позивачем і ним з цього приводу нічого не зазначено у позовній заяві; у лютому та березні 2021 року позивачу виплачувались «лікарняні», однак позивачем це в обчисленні не відображено.

Отже, під час дослідження судом причин обрахування позивачу у спірному періоді 2021 року посадового окладу виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2102 гривень, встановлено, що саме такій розмір передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Тобто, причина обрання відповідачами саме цього розміру прожиткового мінімуму, є не самовільні дії, а пряма вказівка Закону.

Відповідачі визначили посадовий оклад позивача у 2021 року, виходячи з прямої, чіткої та зрозумілої норми Закону, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, застосовується прожитковий мінімум 2102 гривень.

У цьому випадку законодавець не припустився будь-якої двозначності у цьому питанні. А за таких обставин, у відповідачів не було жодних підстав для невиконання припису Закону.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в частині визначення прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді 2021 року, Конституційним Судом України неконституційним не визнаний.

Оскільки, зазначена норма не визнана неконституційною, суд повинен її застосовувати, та не може обирати самостійно з Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» будь яку іншу цифру, більш сприятливу для позивача.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.168; ), Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.168; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.08.2022.

Суддя Ю.В. Калашник