Справа № 640/19222/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про повернення матеріалів справи №8010.4.1.-24601/80.3-21 про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство";

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про припинення розгляду справи №8010.4.1.-24601/80.3-21 про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство";

- визнати протиправною бездіяльність Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області щодо розгляду та прийняття відповідного рішення щодо заяви ОСОБА_1 від 29.05.2021 р. про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство";

- зобов`язати Центральне Міжрегіональне Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти рішення про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України, зареєструвати ОСОБА_1 громадянином України та видати довідку про реєстрацію ОСОБА_1 громадянином України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

29 червня 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області із клопотанням про розгляд заяви про встановлення належності до громадянства України, в якій просив: здійснити розгляд даного клопотання та заяви про встановлення належності до громадянства України і прийняти рішення про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що станом на 24 квітня 1991 року заявник постійно проживав на території України, а саме у АДРЕСА_1 ; не припиняв своє громадянство України та стосовно нього не видано Указу Президента України щодо припинення чи втрати громадянства.

За результатами розгляду матеріалів справи №8010.4.1-24601/80.3-21 про встановлення належності до громадянства України Шевченківський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області листом від 19 червня 2021 року №8036.2-17/1748/8036.2-21 повідомив позивачу, що останній є громадянином Республіки Білорусь згідно довідки про звернення за захистом в Україні.

При цьому, довідка про звернення за захистом в Україні засвідчує законність перебування особи на території України та не є документом, який встановлює цю особу.

Керуючись Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (у редакції Указу №588 від 27 червня 2006 року) розгляд справи ОСОБА_1 припинено та списано в архів.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Закон України "Про громадянство" від 18 січня 2001 року №2235-ІІІ (надалі по тексту також - Закон №2235-ІІІ) відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Вимогами статті 9 Закону України "Про правонаступництво України" визначено, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) в період станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року №761/2695/20, яке набрало законної сили 03 грудня 2020 року.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України №215 від 27 червня 2006 року (надалі по тексту - Порядок №215, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту а пункту 7 розділу І Порядку №215 встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Згідно пункту 8 розділу І Порядку №215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Як вбачається з матеріалів справ, 29 травня 2021 року ОСОБА_1 було подано повний пакет необхідних документів, а саме: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина НОМЕР_1 ; рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року в справі №761/2695/20.

Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України врегульований розділом IV Порядку №215.

Так, згідно пункту 89 Порядку №215 Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Відповідно до пункту 90 Порядку №215 територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Аналіз наведених вище положень пунктів 89-90 Порядку №215 дають підстави для висновку, що припинення провадження за заявою про встановлення належності до громадянства України можливе у разі не усунення заявником недоліків у документах. При цьому, вказаному передує здійснення територіальним органом Державної міграційної служби України перевірки правильності оформлення поданих заявником документів та повернення документів до територіального підрозділу Державної міграційної служби України у разі, якщо документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, про що повідомляється заявник.

Зі змісту листа Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 19 червня 2021 року №8036.2-17/1748/8036.2-21 вбачається, що він не містить жодних обґрунтувань та посилань на неналежність оформлення поданих позивачем документів, як того вимагають положення пункту 90 Порядку №215.

В той же час, даним листом ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд його справи припинено та списано в архів, що також не узгоджується з вимогами пункту 90 Порядку №215, оскільки припинення розгляду справи можливе у разі неусунення заявником виявлених недоліків у поданих документах (що відсутнє в межах спірних правовідносин).

В матеріалах справи міститься копія рішення про припинення провадження за заявою, прийняте Шевченківським районним відділом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області 19 червня 2021 року, затверджене заступником начальника територіального підрозділу.

Дане рішення мотивоване тим, що 16 червня 2021 року справа №8010.4.1-24601/80.3-21 повернута Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до Шевченківського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, оскільки відповідно до статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту або тимчасового захисту" довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України. Таким чином, на думку представника територіального підрозділу органу міграційної служби, довідка про звернення за захистом в Україні засвідчує законність перебування особи на території України та не є документом, який встановлює цю особу.

З огляду на вищевикладене, оскаржуване рішення про припинення розгляду справи №8010.4.1.-24601/80.3-21 про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство" прийняте не у спосіб та не на підставах, визначених законодавством України, а відтак останнє підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині повернення відповідачем матеріалів справи №8010.4.1.-24601/80.3-21 про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство", колегія суддів зазначає наступне.

Листом від 15 червня 2021 року №318/8036.2-21 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повернуло до територіального підрозділу матеріали справи про встановлення належності громадянства України відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" для прийняття відповідного рішення. Вказане рішення мотивоване тим, що за результатами розгляду встановлено, що в матеріалах справи відсутні підстави для встановлення належності громадянства України, оскільки заявник є громадянином Республіки Білорусь відповідно до довідки про звернення за захистом в Україні.

Як вже зазначалось вище, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, повернення матеріалів справи у відповідності до вимог пункту 90 Порядку №215 можливе у разі, якщо подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України.

При цьому, у разі, якщо подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, вказана обставина є підставою для прийняття керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником вмотивованого рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Зміст листа від 15 червня 2021 року №318/8036.2-21 свідчить про те, що Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повернуло до територіального підрозділу матеріали справи саме з підстав того, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Водночас, згідно вказаних положень пункту 90 Порядку №215 такі обставини є підставою для прийняття вмотивованого рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України, а не повернення матеріалів справи, що має місце в даному випадку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про повернення матеріалів справи №8010.4.1.-24601/80.3-21, викладене у листі від 15 червня 2021 року №318/8036.2-21 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняте не у спосіб та не на підставах, визначених законодавством України, а відтак останнє підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача щодо оскарження бездіяльності відповідача щодо розгляду та прийняття відповідного рішення щодо заяви ОСОБА_1 від 29.05.2021 року про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство", колегія суддів зазначає наступне.

Як уже зазначалось вище, листом від 15 червня 2021 року №318/8036.2-21 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області матеріали справи позивача повернено до територіального підрозділу органу міграційної служби для прийняття відповідного рішення.

В той же час, нормами чинного законодавства саме на відповідача покладено обов`язок стосовно здійснення перевірки на відповідність оформлення документів щодо:

- встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України;

- підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

При цьому, у разі встановлення, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником.

У разі ж якщо документи оформлені належним чином, то на відповідача в особі керівника територіального органу Державної міграційної служби України або його заступника покладено обов`язок прийняття вмотивованого рішення щодо про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Тобто, розгляд матеріалів справи по суті закінчується прийняттям рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

В той же час, в межах спірних правовідносин відсутні докази повернення відповідачем до територіального підрозділу поданих позивачем документів з підстав їх оформлення, не у відповідності до вимог законодавства України. Відтак, відповідачем матеріали справи позивача повинні були бути розглянуті по суті та за результатами розгляду - прийняте відповідне законодавчо передбачене рішення, що в межах спірних правовідносин відсутнє.

Отже, в даному випадку має місце оскаржувана бездіяльність відповідача щодо розгляду та прийняття відповідного рішення щодо заяви ОСОБА_1 від 29.05.2021 року про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство", а тому є обґрунтовані підстав для задоволення позовних вимог в даній частині.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, справу позивача припинено та матеріали справи повернено, зокрема, з підстав того, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Білорусь.

В той же час, норми Порядку №215 та Закону №2235-ІІІ передбачаються, що належність до громадянства України встановлюється у разі коли особа постійно проживала на території України на момент проголошення незалежності України; громадянство України не припинено.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) в період станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року №761/2695/20, яке набрало законної сили 03 грудня 2020 року.

Крім того, листом від 29 січня 2019 року №03-01/99 Адміністрації Президента України підтверджено, що матеріали стосовно втрати громадянства України або припинення громадянства України ОСОБА_1 згідно із поданою ним заявою на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства в установленому законодавством порядку не надходили.

Згідно положень статті 17 Закону №2235-ІІІ громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 19 Закону №2235-ІІІ підставами для втрати громадянства України є, зокрема, добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

При цьому, датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Також, частиною 2 статті 20 Закону №2235-ІІІ визначено, що громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.

Як уже зазначалось та матеріалами справи підтверджується, що матеріали стосовно втрати громадянства України або припинення громадянства України ОСОБА_1 згідно із поданою ним заявою на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства в установленому законодавством порядку не надходили.

Також, відповідачами не підтверджено жодними доказами наявність Указу Президента України про припинення громадянства України ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач на момент проголошення незалежності України постійно проживав в Україні, що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили та не припинено його громадянство України, то в даному випадку належним та достатнім способом захисту позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти рішення про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України шляхом реєстрації ОСОБА_1 громадянином України та видачі довідки про реєстрацію ОСОБА_1 громадянином України.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.