Справа № 200/3606/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року Справа№200/3606/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання розглянути клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою,

встановив:

17 червня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Київської міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом м. Київ віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га з кадастровим номером :78:311:0011, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язати Київську міську раду на найближчому пленарному засіданні сесії Київської міської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом м. Київ віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га з кадастровим номером :78:311:0011, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до викопіювання з кадастрової карти в порядку і спосіб, що передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20 червня 2022 року позовна заява залишена без руху.

Недоліки позовної заяви позивач усунув у строк та у спосіб, що визначені судом.

28 червня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС), що підтверджено довідками про доставку електронного листа в електронний кабінет представника позивача та відповідача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами прощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 17 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до канцелярії Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка відповідно до Генерального плану м. Київ віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га, кадастровий номер :78:311:0011, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у відповідності до викопіювання з Публічної кадастрової карти України.

Позивач стверджував, що з дати подання клопотання до дня звернення до суду з цим позовом пройшло п`ять місяців, чого було цілком достатньо для того, щоб Київська міська рада розглянула це клопотання на своєму пленарному засіданні та прийняла позитивне або негативне рішення та повідомила про результати розгляду позивача.

Однак рішення, прийнятого Київською міською радою за наслідками розгляду поданого ним клопотання, позивач не отримав.

На переконання позивача, Київська міська рада допустила протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйнятті позитивного чи негативного рішення у встановлений Земельним кодексом України (далі - ЗК України) в місячний строк на пленарному засіданні за результатами розгляду клопотання від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Зазначав, що рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 241/2463 затверджений Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві (далі - Порядок № 241/2463).

Відповідач вказував на те, що Порядком № 241/2463 передбачено два види дозволу на розроблення технічної документації, а саме:

- дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у формі рішення Київської міської ради в порядку формування земельної ділянки;

- дозвіл у формі резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради щодо раніше сформованої земельної ділянки.

Покликався на ст. 79-1 ЗК України та зазначав, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу/об`єднання земельної ділянки можливе лише у випадку наявності сформованої земельної ділянки, за поділом чи об`єднанням якої звертається зацікавлена особа.

Наголошував, що листом від 25 листопада 2021 року № 0570202/2-31529 Департамент земельних ресурсів повідомив ОСОБА_1 , що земельна ділянка з кадастровим номером :78:311:0011 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, яка не затверджена у встановленому законом порядку.

Твердження позивача, що не прийняття Київською міською радою рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою порушує його права, відповідач вважав необґрунтованим, оскільки позивач не був позбавлений права самостійно замовити розробку документації із землеустрою без надання такого дозволу.

Відповідач наголошував, що органом місцевого самоврядування у місті Києві, який представляє інтереси, реалізує права і обов`язки від імені територіальної громади міста Києва, а також розпоряджається майном громади, є Київська міська рада. Однак позивач звернувся з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Департаменту земельних ресурсів та Київського міського голови, які не наділені правом розпоряджатись майном територіальної громади міста Києва.

Щодо покладання на Київську міську раду обов`язку розглянути клопотання позивача на найближчому пленарному засіданні відповідач вважав за необхідне зазначити таке.

У зв`язку з широкомасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який до теперішнього часу триває. Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, який залучений до реалізації та здійснення передбачених Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389) заходів і повноважень воєнного стану, а тому пріоритетними при проведенні пленарних засідань є заходи, спрямовані на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідач стверджував, що в період дії воєнного стану покладання на Київську міську раду обов`язку розглянути клопотання позивача на першій черговій сесії суперечитиме принципу пропорційності.

Крім того, Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміні до ЗК України.

Зокрема, Законом № 2145 розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнений п. 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Положення Закону № 2145, який має застосовуватися органом місцевого самоврядування при розгляді ініційованого позивачем земельного питання, виключають його позитивне вирішення.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тимчасовою окупацією його населеного пункту позивач вимушений був покинути місце свого постійного проживання та набув статус внутрішньо переміщеної особи, про що свідчить відповідна довідка від 09 червня 2017 року № .

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Київська міська рада (ідентифікаційний код 22883141) є органом місцевого самоврядування та зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

17 листопада 2021 року на підставі ст. ст. 79-1, 118, 122 ЗК України ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Заматов Р.В., звернувся до Київського міського голови Кличка В.В., Департаменту земельних ресурсів з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом м. Київ віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га, кадастровий номер :78:311:0011, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у відповідності до викопіювання з кадастрової картки.

Разом з клопотанням позивач надав копію паспорта, графічне визначення бажаного місця розташування земельної ділянки з публічної кадастрової карти України, копії договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Заматова Р.В.

18 листопада 2021 року позивач надіслав це клопотання вказаним вище адресатам за адресою: АДРЕСА_3 рекомендованою поштовою кореспонденцією з описом вкладення до цінного листа, що підтверджено описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та списком згуртованих поштових відправлень.

Поштове відправлення з трек номером 284 вручене адресату, про що свідчить скріншот з особистого кабінету представника позивача на сайті АТ «Укрпошта».

Клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року зареєстровано в Департаменті земельних ресурсів виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент земельних ресурсів) 22 листопада 2021 року за № 204007837.

22 листопада 2021 року заступник міського голови - секретар Київської міської ради Бондаренко В. надав доручення № 08/29323 ОСОБА_2 (Департамент земельних ресурсів) опрацювати заяву на розроблення технічної документації із землеустрою громадянина ОСОБА_1 від 22 листопада 2021 року № 204007837 у порядку, встановленому рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 241/2463.

Листом від 25 листопада 2021 року № 0570202/2-31529 Департамент земельних ресурсів повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до п. 2.10 Порядку № 241/2463 до Департаменту земельних ресурсів надійшла резолюція (доручення) заступника міського голови - секретаря Київської міської ради від 22 листопада 2021 року № 08/29323 щодо опрацювання клопотання (заяви) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва:

- справа-клопотання: 204007837;

- замовник документації із землеустрою: ОСОБА_1 ;

- кадастровий номер: 78:311:0032;

- площа: 0,10 га;

- адреса ділянки: АДРЕСА_4 ;

- вид використання: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

За результатами розгляду матеріалів клопотання 204007837 Департамент земельних ресурсів повідомив ОСОБА_1 , що земельна ділянка (кадастровий номер :78:311:0011, площа 0,3723 га) сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (рішення Київської міської ради від 10 вересня 2015 року № 958/1822 «Про інвентаризацію земель міста Києва»).

За наявною в Департаменті земельних ресурсів інформацією зазначена технічна документація із землеустрою не затверджена Київською міською радою.

Враховуючи зазначене, Департамент земельних ресурсів дійшов висновку, що розгляд порушеного ОСОБА_1 питання буде можливим після та у разі прийняття Київською міською радою рішення про затвердження вказаної вище технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та реєстрації права комунальної власності територіальної громади м. Києва на вказану земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Додатково Департамент земельних ресурсів повідомив, що на земельну ділянку відсутній принаймні один із видів містобудівної документації відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в тому числі детальний план.

Докази надіслання (вручення) позивачу (або його представнику) листа Департаменту земельних ресурсів від 25 листопада 2021 року № 0570202/2-31529 суду не надані.

Ухвалою від 28 червня 2022 року, серед іншого, суд витребував у відповідача рішення Київської міської ради, прийняте за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року, якщо таке приймалося.

Належні та допустимі докази, які б свідчили, що на звернення позивача до суду з цим позовом або на час розгляду справи судом Київська міська рада розглянула клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки на своєму пленарному засіданні та ухвалила за наслідками такого розгляду будь-яке рішення, суду не надані.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Ч. 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України однією з підставі набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель […] комунальної власності.

Підстави набуття права на землю із земель комунальної власності визначає ст. 116 ЗК України.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни […] набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель […] комунальної власності за рішенням […] органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власності громадян проводиться, зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель […] комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентує ст. 118 ЗК України.

Ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель […] комунальної власності для […], будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), […] у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного […] органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки […] комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) […].

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний […] орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки […] комунальної власності у власність відповідно до повноважень, ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ст. 122 ЗК визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України […], міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності територіальних громад для всіх потреб.

Верховний Суд в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 0640/4182/18 навів такий висновок:

«[…]

16. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регулюється положеннями ст. 118 ЗК України та передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

[…]».

Як було вказано вище, згідно з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Цією ж нормою визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Такими підставами є: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Аналогічна висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/481/17, від 25 лютого 2019 року у справі № 347/964/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 263/16221/17, від 08 листопада 2019 року у справі № 420/914/19, від 09 жовтня 2020 року у справі № 1840/3664/18.

Ст. 79-1 «Земельна ділянка як об`єкт цивільних прав» ЗК України передбачає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

[…].

Відповідно до ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера, що визначено ч. 4 ст. 79-1 ЗК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч. ч. 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до ч. 7 ст. 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

При цьому ч. 9 ст. 79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначає Закон України від 22 травня 2003 року № 858-ІV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858).

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 858, землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо;

Проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;

Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до ст. 4 Закону № 858 суб`єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Згідно зі ст. 5 Закону № 858 до об`єктів землеустрою, серед іншого, належать окремі земельні ділянки.

Ст. 20 Закону № 858 визначено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок (п. «в» ч. 1 ст. 20 Закону № 858).

Підставі проведення землеустрою встановлені ст. 22 Закону № 858, згідно з ч. 1 якої землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації);

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 858 рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та ЗК України.

Види документації із землеустрою визначені ч. 2 ст. 25 Закону № 858, в тому числі:

[…]

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

[…]

й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок;

[…].

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону № 858 види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону № 858 визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Ч. ч. 1-2 ст. 50 Закону № 858 передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 858 технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону № 858 технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) відомості про встановлені межові знаки на межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути.

Верховний Суд в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 0640/4182/18 навів такі висновки:

«[…]

20. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

21. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

22. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

[…]

26. Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому ЗК України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

[…]».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц серед іншого навела такі висновки:

«[…]

60. Метою розробки проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є її індивідуалізація (конкретизація). Здійснення такої індивідуалізації, зокрема, дозволяє здійснити формування земельної ділянки.

61. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частини другої цієї ж статті формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

62. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 858 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

63. Отже, якщо земельна ділянка сформована, то розробка проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження позбавлені будь-якого сенсу.

64. Саме тому у ч. 1 ст. 123 ЗК України встановлено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

[…]».

Суд встановив, що ОСОБА_1 претендував на набуття прав на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з земельної ділянки з кадастровим номером :78:311:0011, загальною площею 0,3723 га, що віднесена до земель одноквартирної садибної забудови.

Таким чином, земельна ділянка, на яку претендував позивач, мала бути виділена із вже сформованої земельної ділянки та їй мав бути присвоєний інший кадастровий номер.

Відтак, позивач обґрунтовано звернувся з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, а не про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого належить розгляд поданого позивачем клопотання суд зазначає таке.

Повноваження Київської міської ради у галузі земельних відносин визначені ст. 9 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗК України до повноважень Київської міської ради належить, зокрема:

а) розпорядження землями територіальної громади міста;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України […], міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності територіальних громад для всіх потреб.

Повноваження Київської міської ради у сфері землеустрою визначені ст. 16 Закону № 858. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 858 технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок […].

Засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб міського самоврядування визначає Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

Ст. 26 Закону № 280/97-ВР встановлена виключна компетенція міських рад.

Зокрема, згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Ст. 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення ради приймається на її пленерному засіданні після обговорення більшістю від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції та законів України визначає Закон України від 15 січня 1999 року № 401-ХІV «Про столицю України - місто-герой Київ» (далі - Закон № 401).

Здійснення місцевого самоврядування та виконавчої влади в місті Києві регламентує ст. 6 Закону № 401, відповідно до ч. 1 якої місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 401 система місцевого самоврядування у місті Києві включає: територіальну громаду міста; міського голову; міську раду; виконавчий орган міської ради; районні ради (у разі їх утворення); виконавчі органи районних у місті рад; органи самоорганізації населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 401 місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Представницькі органи місцевого самоврядування, порядок їх формування, повноваження визначає ст. 9 Закону № 401.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 401 у місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами.

Згідно зі ст. 10 Закону № 401 Київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам.

Ч. 1 ст. 10-1 Закону № 401 встановлено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Додаткові права Київської міської ради, пов`язані зі здійсненням містом Києвом столичних функцій передбачені ст. 22 Закону № 401.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 401 у зв`язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право встановлювати порядок утримання та експлуатації об`єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів.

Системний аналіз наведених вище норм ЗК України, законів № 858, № 280/97-ВР та № 401 зумовлює висновок, що питання регулювання земельних відносин належать до компетенції Київської міської ради та підлягають вирішенню виключно на її пленарних засіданнях шляхом прийняття відповідного рішення.

Вирішення питання щодо відведення у власність земельних ділянок із земель комунальної власності здійснюється в порядку та у спосіб, що визначені ст. 118 ЗК України. Органом, який уповноважений розглядати клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є Київська міська рада, яка в силу положень ст. ст. 26 та 59 Закону № 280/97-ВР зобов`язана його вирішувати на своєму пленарному засіданні шляхом прийняття відповідного рішення - про надання або про відмову у наданні такого дозволу.

Наведений вище висновок також стосується надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 858 цей вид технічної документації із землеустрою розробляється за рішенням власників земельних ділянок, тобто щодо земельних ділянок, які перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва, таким органом є Київська міська рада.

Таким чином, саме Київська міська рада зобов`язана була у визначений ст. 118 ЗК України місячний строк розглянути клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на своєму пленарному засіданні та відповідно до ст. 59 Закону № 280/97-ВР прийняти рішення про надання дозволу або за наявності визначених ч. 7 ст. 118 ЗК підстав прийняти обґрунтоване рішення про відмову в наданні такого дозволу.

Всупереч законодавчому регулюванню спірних правовідносин Київська міська рада клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на своєму пленарному засіданні не розглядала та жодного рішення (про надання дозволу або про відмову в його наданні) за результатами розгляду клопотання позивача не прийняла.

Суд зауважує, що лист Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 листопада 2021 року № 0570202/2-31529 не може вважатися вирішенням безпосередньо Київською міською радою питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із земле устрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або про відмову в його надані.

Такий висновок суду узгоджується з правою позицією, наведеною Верховним Судом в постановах від 30 листопада 2020 року у справі № 1140/2559/18 та від 24 червня 2020 року у справі № 555/872/17.

Щодо наявності у Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повноважень розглядати клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) затверджено рішенням Київської міської ради від 19 грудня 2002 року № 182/342 і на час виникнення спірних правовідносин діяло в редакції рішення Київської міської ради від 10 березня 2016 року № 144/144 (далі - Положення № 182/342).

Відповідно до п. 1.1 Положення № 182/342 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Департамент у межах своєї компетенції здійснює управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, розпорядником яких є виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - землі державної власності в межах міста Києва), забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне виконання та охорону цих земель на території міста.

Основні завдання Департаменту визначені п. 2 Положення № 182/342, до них серед іншого належить забезпечення виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, проведення земельної реформи, спрямованої на приватизацію земель у межах міста (пп. 2.1 п. 2 Положення № 182/342).

Згідно з п. 3 Положення № 182/342 Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання:

3.1 Забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з питань використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади міста Києва та земель державної власності в межах міста Києва, проведення земельної реформи, а також виконує інші, делеговані Київською міською радою та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) повноваження.

[…]

3.11 Розробляє в установленому порядку проекти рішень Київської міської ради, готує та подає розпорядження Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також подає свої висновки з питань:

- розпорядження землями в межах міста Києва;

- передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб;

- надання земельних ділянок в користування, вилучення земельних ділянок;

- продажу земельних ділянок у власність;

- викупу земельних ділянок для суспільних потреб міста;

- звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок;

- встановлення та зміни меж районів у місті в порядку, встановленому законодавством України.

[…].

При цьому пп. 8 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону № 280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів міських рад належать делеговані повноваження: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 жовтня 2013 року № 1810 затверджений Регламент виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Регламент).

Згідно з п. 1.1 глави 1 розділу VIII Регламенту визначено, що проекти рішень Київміськради, які подаються виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією), готуються структурними підрозділами виконавчого органу, до компетенції яких віднесені порушені у проектах рішень питання.

П. 2.3 глави 2 розділу VIII Регламенту встановлено, що проекти рішень Київміськради щодо набуття та припинення права на землю юридичними та фізичними особами готуються за поданням керівника структурного підрозділу виконавчого органу з питань землекористування, керівника юридичної служби структурного підрозділу виконавчого органу з питань землекористування та погоджуються відповідними постійними комісіями Київміськради. Строк опрацювання проекту рішення Київміськради зазначеними посадовими особами не повинен перевищувати 3 робочих днів.

П. 3.1 глави 3 розділу VIII Регламенту передбачає, що погоджений в установленому порядку у виконавчому органі Київміськради (Київській міській державній адміністрації) проект рішення подається до структурного підрозділу, який здійснює організаційне забезпечення роботи керівника апарату з метою передачі управлінню організаційної роботи секретаріату Київміськради для подальшого погодження відповідно до вимог Регламенту Київміськради, затвердженого в установленому порядку, разом із супровідним листом за підписом керівника апарату.

Верховний Суд в постанові від 16 червня 2021 року по справі № 826/4490/17 навів такий висновок:

«[…]

29. Отже, з аналізу наведених норм слідує, що суб`єктом подання проектів рішень для винесення на сесію Київміськради з питань надання дозволу (відмови у наданні) на розробку проектів землеустрою є Департамент.

30. Тобто, Департамент уповноважений готувати та подавати в установленому порядку проекти Київміськради з питань передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, які виносяться на пленарне засідання ради, проте, не приймати самостійно рішення з питань надання чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з земель комунальної власності замість Київміськради.

31. Крім того, ЗК України не пов`язує вирішення відповідною міською радою питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою із фактом проходження проекту такого рішення в органах та підрозділах міської ради.

32. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №826/8844/16, від 14.01.2019 у справі №826/8870/16, від 16.07.2019 у справі №826/8843/16, від 17.07.2019 у справі №826/8841/16, від 12.09.2019 у справі №826/3163/16.

[…]».

Таким чином, Департамент земельних ресурсів не є органом, який наділений повноваженнями розглядати клопотання позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Стосовно застосування до спірних правовідносин Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 241/2463 (далі - Порядок № 241/2463), суд зазначає таке.

П. 3 рішення Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві» Київський міський голова або заступник міського голови - секретар Київської міської ради уповновноважені:

- надавати резолюції (доручення) до заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту; технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок;

- надавати дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок комунальної власності у власність чи користування. Вказаний дозвіл надається у формі резолюції (доручення) до заяви на розроблення технічної документації;

- підписувати додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до п. 4 рішення Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві» Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) уповноважений протягом 10 робочих днів:

- погоджувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, шляхом надання відповідного висновку;

- затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом надання відповідного висновку, окрім технічної документації, якою передбачається передати земельну ділянку у власність, оренду чи постійне користування;

- надавати згоду на відновлення меж земельної ділянки та на поділ чи об`єднання земельних ділянок (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 Порядку № 241/2463 Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві розроблено з метою врегулювання процедури реалізації прав на землю фізичними та юридичними особами із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. 1.2 розділу 1 Порядку № 241/2463 у Порядку наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

дозвіл Київської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - це рішення, прийняте на пленарному засіданні Київської міської ради у порядку, встановленому Земельним кодексом України та цим Порядком. Невід`ємною частиною дозволу є додаток з планом-схемою, виконаний у відповідному масштабі, із зазначенням орієнтовних меж, площі і місця розташування земельної ділянки, її проектного цільового призначення та облікового коду у міському земельному кадастрі;

резолюція (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради до заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту; щодо поділу та об`єднання земельних ділянок - це письмове доручення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент земельних ресурсів) для опрацювання таких заяв та у випадку, встановленому п. 3 цього рішення, є дозволом на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Порядку № 241/2463 клопотання (заяви), передбачені цим Порядком, подаються до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань. Форма клопотань (заяв), окрім заяви на приватизацію земельної ділянки, затверджується цим рішенням. Реєстрація зазначених клопотань (заяв), формування відповідних справ-клопотань та реєстрація їх передачі на розгляд та опрацювання відповідним структурним підрозділам приймальня Київради з земельних питань здійснює за допомогою технічних засобів ПК «Кадастр» із забезпеченням їх одночасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Київської міської ради (www.kmr.gov.ua).

Порядок отримання дозволу Київської міської ради, резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради на розроблення документації із землеустрою регламентований розділом 2 Порядку № 241/2463.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Порядку № 241/2463 зацікавлена особа звертається до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або заявою на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Порядку № 241/2463 до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або до заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, до технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок подаються документи, визначені конкретно для кожного виду документації із землеустрою, згідно з додатками 2, 3 до цього рішення.

П. 2.4 розділу 2 Порядку № 241/2463 визначено, що приймальня Київради з земельних питань аналізує матеріали клопотання у частині наявності визначених додатком 2 до цього Порядку документів та за результатами такого аналізу пояснює зацікавленій особі необхідність подання додаткових документів згідно з цим Порядком або реєструє клопотання. У разі реєстрації клопотання приймальня Київради з земельних питань направляє запит, у тому числі через засоби електронного зв`язку, до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент містобудування та архітектури) щодо отримання витягу з містобудівного кадастру та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня, передає матеріали клопотання до Департаменту земельних ресурсів.

Згідно з п. 2.5 розділу 2 Порядку У№ 241/2463 Департамент земельних ресурсів, керуючись даними міського земельного кадастру, містобудівного кадастру та Державного земельного кадастру, аналізує подані матеріали клопотання на відповідність меж земельної ділянки, її заявленого функціонального призначення даним містобудівного кадастру та протягом не більше семи робочих днів готує проект рішення Київської міської ради про надання дозволу (проект рішення Київської міської ради про відмову у наданні дозволу) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який невідкладно, не пізніше наступного робочого дня, передає до секретаріату Київської міської ради у порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради. […].

Відповідно до п. 2.7 розділу 2 Порядку № 241/2463 проект рішення Київської міської ради про надання дозволу (проект рішення Київської міської ради про відмову у наданні дозволу) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується та приймається у порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради.

Згідно з п. 2.8 розділу 2 Порядку № 241/2463 рішення Київської міської ради про надання дозволу (проект рішення Київської міської ради про відмову у наданні дозволу) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передається у встановленому порядку до приймальні Київради із земельних питань для внесення інформації до міського земельного кадастру та видається під час звернення зацікавленій особі або уповноваженому нею представнику разом із матеріалами справи-клопотання для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

П. 2.9 розділу 2 Порядку № 241/2463 встановлено, що заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а також заяви про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки та на поділ чи об`єднання земельних ділянок у строк, що не перевищує один робочий день, передаються приймальнею Київради з земельних питань до секретаріату Київської міської ради для підготовки резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради.

Згідно з п. 2.10 розділу 2 Порядку № 241/2463 секретаріат Київської міської ради у строк, що не перевищує трьох робочих днів, передає резолюцію (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради разом із заявами, визначеними п. 2.9 цього Порядку, до приймальні Київради з земельних питань.

Відповідно до п. 2.11 розділу 2 Порядку № 241/2463 приймальня Київради з земельних питань після надходження резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради до заяв, визначених п. 2.9 цього Порядку, видає зацікавленій особі або уповноваженому нею представнику під час звернення резолюцію (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради до цих заяв та матеріали для розроблення технічної документації із землеустрою (у разі їх наявності). Видача резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради до заяв, визначених п. 2.9 цього Порядку, вважається повідомленням заявнику про результати розгляду цих заяв.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до того, що Порядок № 241/2463 передбачає два види дозволу на розроблення технічної документації, а саме дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у формі рішення Київської міської ради в порядку формування земельної ділянки та дозвіл у формі резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради щодо раніше сформованої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КАС суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у мажах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

При цьому ч. 3 ст. 7 КАС встановлено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Норми рішення Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві» та Порядку № 241/2463, якими Київському міському голові або заступнику міського голови - секретарю Київської міської ради делеговані повноваження надавати дозвіл у формі резолюції (доручення) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельки ділянок не відповідають п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР, згідно з яким вирішення земельних питань віднесено до виключної компетенції міської ради.

Повноваження, віднесені до виключної компетенції міської ради, не можуть бути делеговані іншим органам чи посадовим особам.

До того ж відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 858 рішення органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та ЗК України.

Ні ЗК України, ні Закон № 858, ні Закон № 280/97-ВР не наділяють посадових осіб місцевого самоврядування повноваженнями надавати дозвіл на розроблення документації із землеустрою своїми розпорядженнями, резолюціями, дорученнями тощо.

Такі питання вирішуються виключно міською радою на її пленарному засіданні шляхом прийняття відповідного рішення.

З приводу заперечення відповідача, яке полягає в тому, що ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою не до Київської міської ради, а до Київського міського голови та Департаменту земельних ресурсів, суд зауважує наступне.

Дійсно, в клопотанні про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою від 17 листопада 2021 року адресатами є Київський міський голова та Департамент земельних ресурсів.

Статус Київського міського голови визначений ст. 13 Закону № 401.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 401 повноваження Київського міського голови визначаються Законом № 280/97-ВР та цим Законом.

В свою чергу п. 14 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР встановлено, що міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

З огляду на те, що Київський міський голова представляє раду у відносинах з громадянами, відмова Київської міської ради у розгляді по суті клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року на тій підставі, що воно адресовано міському голові, а не міській раді, видається надмірним формалізмом.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають в тому, що права позивача не були порушені, оскільки ст. 118 ЗК України та Порядок № 241/2463 передбачали можливість замовлення технічної документації із землеустрою за відсутності рішення Київської міської ради.

Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а відступив від висновку, викладеного в постанові від 31 січня 2018 року у справі № 814/741/16 та від 14 березня 2018 року у справі № 804/3703/16, згідно з яким ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою за відсутності мотивованої відмови у його наданні не є для особи перешкодою для виготовлення такого проекту землеустрою про відведення земельної ділянки.

В постанові від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а Верховний Суд зазначив, що згідно з абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу. Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 806/3095/17.

Використання особою права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно з чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.

Відтак, якщо зацікавлена особа замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу у встановлений строк, вона не позбавляється права на оскарження бездіяльності відповідного органу.

Предметом позову є бездіяльність Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для відведення земельної ділянки у власність оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні такого дозволу після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2208/17.

У справі, що розглядається, відсутні належні та беззаперечні докази, які б вказували на існування об`єктивних причин, що унеможливлювали прийняття Київською міською радою у місячний строк відповідного рішення, визначеного ч. 7 ст. 118 ЗК України, за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року.

З огляду на встановлені фактичні обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що бездіяльність Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом м. Києва віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га з кадастровим номером :78:311:0011 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, підлягає визнанню протиправною.

Позивач також просить суд захистити його порушені права та інтереси у спірних правовідносинах шляхом зобов`язання Київської міської ради на найближчому пленарному засіданні сесії Київської міської ради розглянути його клопотання від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом м. Києва віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га з кадастровим номером :78:311:0011 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 ЗК України.

Оцінюючи позовні вимоги в цій частині, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Норма аналогічного змісту закріплено також п. 11 ч. 1 ст. 245 КАС.

Таким чином, з огляду на предмет спору та обставини справи, позовні вимоги щодо покладання на відповідача обов`язку розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок узгоджуються з повноваженнями суду при вирішенні справи по суті, а прийняття судом такого рішення забезпечуватиме ефективний захист прав та інтересів позивача, порушених протиправною бездіяльністю Київської міської ради.

Хоча закон зобов`язує орган місцевого самоврядування у місячний строк прийняти рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд вважає прийнятним обране позивачем формулювання «на найближчому пленарному засіданні».

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що оскільки бажана земельна ділянка розташована в межах сформованої земельної ділянки, яка має кадастровий номер, то її подальше формування здійснюється за технічною документацією, а не проектом землеустрою. Водночас ця обставина не звільняла відповідача від обов`язку вирішити подане позивачем клопотання в порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, з урахуванням положень ст. 79-1 ЗК України, шляхом прийняття у місячний строк рішення органу місцевого самоврядування про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 16 липня 2020 року у справі № 802/1447/17-а, від 21 січня 2021 року у справі № 120/1615/20-а.

Водночас суд вважає за необхідне наголосити, що під час розгляду цієї справи по суті не вдається до оцінки доводів та заперечень сторін щодо наявності або відсутності підстав для відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Лист Департаменту земельних ресурсів від 25 листопада 2021 року № 0570202/2-31529 не має самостійного правового значення, оформлений всупереч визначеній законом процедурі та не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС. До того ж вирішення порушеного позивачем питання по суті перебуває за межами повноважень Департаменту земельних ресурсів.

Суд не надає оцінку доводам позивача щодо відсутності у Київської міської ради визначених законодавством підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, оскільки це питання ще не розглядалося Київською міською радою як уповноваженим органом в порядку, встановленому законодавством.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, з огляду на таке. Позивач звернувся до суду через свого представника - адвоката Заматова Р.В. з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Повноваження адвоката підтверджені ордером серії АІ № 1241512 від 16 червня 2022 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 05 липня 2021 року у Донецькому окружному адміністративному суді.

Після усунення недоліків позовна заяви відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161 КАС, про що суд зазначив в ухвалі від 28 червня 2022 року про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо відстрочення виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 246 КАС у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення виконання рішення.

Відстрочення виконання в розумінні КАС - це відкладення чи перенесення дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні, існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого відтермінування не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників, про що зазначив Верховний Суд в постановах від 06 грудня 2019 року у справі № 2а/0570/6531/2011, від 30 січня 2020 року у справі № 819/150/17.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Зазначені вище Укази Президента України затверджені законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ та від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ.

На дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначений Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389).

Відповідно до ст. 1 Закону № 389 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2145), який набрав чинності 07 квітня 2022 року.

На підставі п. 1 розділу І Закону № 2145 розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнений пунктами 27 і 28.

Відповідно до пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції Закону № 2145) під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Таким чином, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Метою запровадження цієї заборони є уникнення зловживань на час воєнного стану.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що норми пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки спірні правовідносини виникли до введення в Україні воєнного стану і на час їх виникнення такої заборони законодавство України не передбачало.

Разом з цим суд вважає, що заборона, передбачена пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України унеможливлює виконання Київською міською радою рішення суду в частині розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та прийняття відповідного рішення, а тому наявні об`єктивні підстави для відстрочення виконання рішення суду в його зобов`язальній частині до припинення (скасування) в Україні воєнного стану.

Застосування відстрочення виконання рішення суду в даному випадку відповідає принципам співмірності і пропорційності та забезпечує баланс прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника.

Суд враховує, що Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, який залучений до реалізації та здійснення передбачених Законом № 389 заходів і повноважень воєнного стану, а тому при формуванні порядку денного пленарних засідань пріоритетними є питання, пов`язані з реалізацією повноважень, необхідних для відсічі збройної агресії.

Водночас у випадку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою в період дії воєнного стану Київська міська рада буде зобов`язана застосувати норми пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, що прямо забороняють надання відповідного дозволу, а це не відповідає інтересам позивача та нівелює судовий захист його прав.

Розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

П. 1 ч. 3 ст. 134 КАС передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом в постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 20 грудня 2019 у справі № 903/125/19.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ч. 5 ст. 134 КАС передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 810/4749/15.

При цьому з імперативних положень ч. 6 ст. 134 КАС вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. За відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу ч. 6 ст. 134 КАС, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 520/1849/19.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Ст. 19 Закону № 5076 передбачає, зокрема такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

05 липня 2021 року ОСОБА_1 як клієнт та адвокатське об`єднання «Октопус» уклали договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) № 33/5 (далі - Договір № 33/5).

Згідно з п. 1 Договору № 33/5 клієнт доручив, а адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати комплекс юридичних послуг, пов`язаних із захистом прав та охоронюваних законом інтересів клієнта у зв`язку з неправомірними діями (бездіяльністю) органів місцевого самоврядування, такими як Вишгородська міська рада та інші, відповідними органами виконавчої влади (Держгеокадастр та її територіальними органами, Вишгородська районна державна адміністрація), та інші, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, які полягають у:

- неприйнятті рішення або у відмові відносно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації;

- неприйнятті рішення або у відмові відносно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність.

Згідно з п. 2.1 Договору № 33/5 адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати наступну юридичну допомогу:

2.1.1 представництво у встановленому опряду інтересів клієнта в судах, в державних та недержавних органах, установах, підприємствах, організаціях;

2.1.2 вивчення наданих клієнтом документів, (в тому числі первинних, але не виключно), які мають значення для виконання доручення;

2.1.3 формування правової позиції клієнта, погодження її з клієнтом та підготовка відповідних процесуальних документів від імені Клієнта при розгляді будь-яких цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних справ;

2.1.4 узагальнення та аналіз практики розгляду судових та інших аналогічних справ; надання Клієнту пропозицій щодо усунення виявлених недоліків;

2.1.5 надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у Клієнта.

Відповідно до п. 2.8 Договору № 33/5 для надання юридичної допомоги клієнту адвокатське об`єднання призначило, в тому числі учасника адвокатського об`єднання - адвоката Заматова Р.В.

Згідно з пп. 3.1.4 п. 3.1 Договору № 33/5 клієнт прийняв на себе зобов`язання оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділ 4 цього Договору.

П. 4.1 Договору № 33/5 визначено, що юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом перерахування суми, що складається з розрахунку фактично витраченого часу осіб, призначених для надання правової допомоги, без ПДВ, у відповідності до наступного переліку видів послуг: здійснення правового аналізу документів, а також документів, наданих замовником, необхідних для з`ясування фактичних обставин справи, збір матеріалів, первинної документації тощо; здійснення правового аналізу судової практики, в питаннях предмету договору; складання і подання позовної заяви; участь у судових засіданнях першої інстанції; підготовка і подання відзиву або відповіді на відзив; підготовка і подання апеляційною скарги, або відзиву на апеляційну скаргу відповідача; підготовка і подання відповідей в суді другої інстанції; участь у судових засіданнях апеляційної інстанції; підготовка і подання касаційної скарги, або відзиву на касаційну скаргу відповідача; підготовка і подання відповідей в суді касаційної інстанції; участь у судових засіданнях касаційної інстанції.

Згідно з пп. 4.1.1 п. 4.1 Договору № 33/5 ціна за один час роботи складає 1 500,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору № 33/5 оплата за цим Договором здійснюється не пізніше трьох дні з дня складання повного тексту судового рішення.

П. 7.1 Договору № 33/5 передбачено, що цей Договір укладений на строк до 31 грудня 2022 року та набирає чинності з моменту його підписання.

Як вбачається зі з свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2030, Заматов Р.В. має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26 жовтня 2005 року № 61.

Повноваження адвоката Заматова Р.В. на надання Лободі О.М. правничої (правової) допомоги в Донецькому окружному адміністративному суді на підставі договору про надання правової допомоги від 05 липня 2021 року № 33/5 підтверджені ордером серії АІ № 1241512 від 16 червня 2022 року.

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач понесе і які очікує понести у зв`язку з розглядом позовної заяви в адміністративному суді до Київської міської ради і укладанням договору від 05 липня 2021 року № 33/5, що складений 16 червня 2022 року, сума судових витрат орієнтовно становитиме 33 000,00 грн за 23 години роботи, в тому числі 3 000,00 грн (2 години) за складання і подання позовної заяви.

Відповідно до акта виконаних послуг за договором від 05 липня 2021 року № 33/5 про надання правової допомоги (адвокатських послуг), складеного 16 червня 2022 року, а також розрахунку адвокатських послуг за Договором № 33/5, складеного 16 червня 2022 року, адвокатське об`єднання згідно з Договором № 33/5 надало Клієнту такі адвокатські послуги: складання і подання позовної заяви - 2 години; ціна адвокатських послуг, наданих адвокатським об`єднанням, складає 3 000,00 грн.

Відповідач не скористався правом на подання заперечень щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача виключно витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Позивачем також підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (квитанція від 16 червня 2022 року № 8159-6904-5365-7106).

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) до Київської міської ради (ідентифікаційний код: 22883141, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання розглянути клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом міста Київ віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га, з кадастровим номером :78:311:0011, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до викопіювання з кадастрової карти.

3. Зобов`язати Київську міську раду на найближчому пленарному засіданні - сесії Київської міської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка згідно з Генеральним планом міста Київ віднесена до земель одноквартирної садибної забудови, загальною площею 0,3723 га, з кадастровим номером :78:311:0011, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до викопіювання з кадастрової карти, в порядку та у спосіб, що визначені ст. 118 Земельного кодексу України.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

5. Відстрочити виконання рішення суду в зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 03 серпня 2022 року.

Суддя Т.О. Кравченко