Справа № 240/32041/21
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Закритаого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати припис головного державного інспектора з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Житомирській області Паламарчук Олени Миколаївни № ЖТ4167/1316/АВ/П від 02.09.2021 року.
В обґрунтування позову зазначає, що порушення, зазначені в спірному приписі та зобов`язання щодо їх усунення не відповідають нормам трудового законодавства, за відсутності встановленого контролюючим органом факту вини уповноваженого органу ЗАТ «Житомирські ласощі» щодо виплати звільненому працівникові ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки на день фактичного розрахунку, оскільки працівник не подавав Товариству заяви (вимоги) про відповідний розрахунок; інспектор вимагає в приписі виплатити працівнику суми середнього заробітку за весь час затримки на день фактичного розрахунку без зазначення періоду її розрахунку та розміру, що свідчить про відсутність об`єктивних обставин для формування відповідного висновку; акт та припис складено в один день, що позбавило позивача для надання заперечень до Акту.
Ухвалою від 29.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність; позивачем не спростовано факти порушень, встановлені за результатами перевірки.
Позивач відповіді на відзив не подав.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2021 відповідачем проведено позаплановий захід державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері праці у ЗАТ "Житомирські ласощі", за результатами проведеної перевірки складено акт № ЖТ41671316/АВ, в якому встановлені порушення ч.1 ст.83, ч.1 ст.116 КЗпП України, а саме:
"При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не провадиться в день звільнення. У разі звільнення працівника йому не виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
В порушення вимог ст. 116 КЗпП України в частині виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства в день звільнення розрахункові кошти в розмірі 7276,92 грн., звільнена гр. ОСОБА_1 08.06.2021, отримала розрахункові кошти в розмірі 7276,92 грн., 26.07.2021.
Порушення вибірково встановлено відносно працівника (гр. ОСОБА_1 ) та усунуто на день проведення заходу державного контролю".
Крім того, встановлені порушення ч.1 ст.117 КЗпП України, зокрема:
"У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, не виплачується середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку.
Порушення встановлено вибірково відносно (гр. ОСОБА_1 ) та є триваючим на день проведення заходу державного контролю".
02.09.2021 відповідачем прийнято припис про усунення порушень вимог законодавства про працю №ЖТ4167/1316/АВ/П .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.38 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року №2694-XII (далі - Закон №2694-XII ) державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці тощо.
Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 (далі - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною 1 статті 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону № 2694-ХІІ посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право: безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.
У статті 11 Закону № 877-V зазначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; не створювати перешкоди органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні ними заходів державного нагляду (контролю), за умови що зазначені заходи здійснюються такими особами відповідно до вимог закону; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Частиною першою статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Вказане кореспондується частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24 березня 1995 року (далі - Закон №108/95-ВР) відповідно до якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз вищевикладених норм, дає підстави для висновку, що в разі неотримання (з вини суб`єкта господарювання, з якого звільнено працівника) належних звільненому працівникові сум (при відсутності спору про їх розмір) останній набуває право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як свідчать матеріали справи, посадовою особою під час перевірки встановлено порушення ЗАТ "Житомирські ласощі" ст.116 КЗпП України, зокрема ОСОБА_1 в день звільнення - 08.06.2021 не виплачено кошти у розмірі 7276,92 грн. на які остання мала право. Розрахункові кошти у розмірі 7276,92 грн., позивач отримала 26.07.2021, тобто з порушення передбаченого законодавством строку.
Таким чином, ОСОБА_1 отримала розрахункові кошти не у строк визначений ст.116 КЗпП України, внаслідок чого остання набула права на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Так, уповноваженою посадовою особою управління винесено оскаржуваний припис у зв`язку із порушенням ч.1 ст.117 КЗпП України, зокрема: невиплата середнього заробітку за весь час затримки виплати при звільненні працівника. Вказані порушення зафіксовано в акті, на підставі якого винесено спірний припис, яким встановлено строк для усунення порушень до 04.10.2021, однак у строк вказаний в приписі позивачем не виконано вимоги припису, не надало суду доказів усунення порушень, встановлених перевіркою.
За змістом опису порушень у акті перевірки, в день звільнення - 08.06.2021 з гр. ОСОБА_1 не здійснено повний розрахунок, не виплачено кошти у розмірі 7276,92 грн, що належали останній в день звільнення. Такі кошти ОСОБА_1 отримала лише 26.07.2021. У зв`язку із чим, набула право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 08.06.2021 по 26.07.2021.
Доводи позивача, про те, що ОСОБА_1 не має права на отримання середнього заробітку, оскільки не подала до товариства заяву (вимогу) про відповідний розрахунок, судом не приймаються, оскільки вищевказаними нормами не передбачено обов`язку подання такої заяви (вимоги) для отримання коштів на які має право особа при звільненні.
За змістом наведених положень КЗпП України, повний розрахунок із звільненим працівником повинен проводиться не на вимогу цього працівника, а є обов`язком роботодавця та не може залежати від певної дії звільненої особи, зокрема особистого звернення чи пред`явлення вимоги.
Отже, відображені в акті перевірки факти допущення позивачем порушень підтверджені.
Щодо складання акту та припису в один день, то це не позбовляла позивача права на подачу заперечень на акт перевірки і не свідчить про неправомірність припису.
Перевіривши в межах доводів позовної заяви спірний припис на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що він прийнятий (винесений) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенізаконоджавством України, а тому відмовляє в задоволенні позову.
Враховуючи викладене, позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню, а понесені позивачем судові витрати - поверненню відповідно до ст.139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк