Справа № 160/4356/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року Справа № 160/4356/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
01.03.2022 ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника як дружині учасника ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ з дати звернення 25.11.2021 року;
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу періоди згідно трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
18.03.2022 позивачем усунено недоліки позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4356/22; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також, цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: докази в обґрунтування підстав відмови ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 направлена сторонам, відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками у паперовому вигляді та отримана ним 25.04.2022, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 постановлено розгляд адміністративної справи №160/4356/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.06.2022 об 11 год. 30 хв.
16.05.2022 представником позивача подано заяву про ознайомлення з відзивом від 10.05.2022.
06.06.2022 від представника позивача через Електронний суд надійшло клопотання про проведення засідання 06.06.2022 без її участі.
Представники сторін у підготовче засідання 06.06.2022 не з`явились з урахуванням належного повідомлення про дату, час та місце засідання. Усною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання у підготовчому засіданні оголошено перерву та наступне підготовче засідання призначено на 27.06.2022 на 11:00.
08.06.2022 від відповідача-2 через Електронний суд на виконання ухвали суду від 11.05.2022 подано копії матеріалів пенсійної справи позивача.
У підготовче засідання 27.06.2022 з`явився представник позивача, представники відповідачів в підготовче засідання не з`явились. Представником відповідача-1 подано клопотання про проведення засідання без участі уповноваженого представника, в якому зазначив про підтримання відзиву в повному обсязі.
У підготовчому засіданні 27.06.2022 представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення щодо визначеного суб`єктного складу спору, зауважила, що відповіді на відзив подавати не буде, обґрунтування своєї позиції щодо непогодження з відповідачем зазначила у позові, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та вирішення цього питання у письмовому провадженні не заперечувала.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11.07.2022 о 15 год. 00 хв.
30.06.2022 засобами електронного зв`язку на електронну пошту суду від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.
У судове засідання 11.07.2022 представники учасників справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання судом повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. При цьому, судом враховано, що відповідачами надавались клопотання про розгляд справи без участі.
Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Керуючись приписами пункту 10 частини першої статті 4 та частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, фіксування судового засідання відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Відповідно до статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною четвертою статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 від 18.07.1985 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 (а.с.104).
Відповідно до посвідчення від 18.07.2012 серії НОМЕР_9 , ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), згідно із вкладкою НОМЕР_10 с до посвідчення № серії НОМЕР_9 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.32), та згідно із пенсійним посвідченням № НОМЕР_11 - утримувачем пенсії по інвалідності з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.31).
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 , виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер у віці 50 років в м. Дніпропетровськ, про що 07.08.2013 зроблений відповідний актовий запис № 5399 (а.с.107).
Експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії по установленню зв`язку захворювань, інвалідності та смерті з діяннями іонізованого випромінювання та інших шкідливих наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, № 287 від 05.02.2014 встановлено, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.106).
Відповідно до посвідчення, виданого Дніпропетровською обласною державною адміністрацією №512987 с від 07.04.2014, ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.96).
09.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, яка зареєстрована за №3540/844 від 09.09.2021 (а.с.110).
Як вбачається з додатку до заяви «розписка-повідомлення» в графі «Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії» вказано такі документи: оновлена довідка про спільне проживання, довідка про дні виїзду в зону відчуження, довідка про участь ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження військової служби; вказані документи необхідно подати у строк до 08.12.2021 (а.с.112).
25.11.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, яка зареєстрована за №4958 (а.с.90).
За принципом екстериторіальності заява №4958 від 25.11.2021 та додані документи розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 01.12.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії.

В обґрунтування рішення №03 від 01.12.2021 Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено наступне. Вік заявниці 56 років 5 місяців. Страховий стаж особи становить 30 років 06 місяців. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: відсутні посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1998 №122, померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_6 , оскільки виправлення дати народження власника документу на титульній сторінці завірене з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність у відмові в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, звернулася до суду із цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з частиною першою статті 9 Закон №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону України № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, передбачено, визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Нормами частини першої статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), висновок МСЕК щодо причинного зв`язку смерті особи з пораненням, контузією, каліцтвом, отриманими при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях під час безпосереднього перебування в районах та у період здійснення зазначених заходів, або захворюванням, пов`язаним з перебуванням на фронті, ліквідацією Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а для осіб, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до абзаців шостого-восьмого пункту 1 статті 10 цього Закону, також документи, на підставі яких їм встановлено цей статус, визначені Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, деяким категоріям громадян», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740 (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону)).

Крім того, відповідно до пункту 1.9. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач первинно зверталась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії №3540/844 від 09.09.2021, до якої надала наступні документи: ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_13 від 01.12.1997, військовий квиток НОМЕР_14 від 26.06.1985, диплом НОМЕР_15 від 30.06.1987, диплом НОМЕР_16 від 22.06.1985, довідка про заробітну плату за період з 01.07.2000 б/н від 09.09.2021, довідка про заробітну плату за період з 01.07.2000 б/н від 09.09.2021, ідентифікаційний код померлого годувальника , документ про стаж №230/09 від 30.06.2021, експертний висновок №30765/21-2 від 05.02.2014, лист №0400-010207-8/100807 від 29.07.2021, згода на обробку персональний даних, персональна електронна облікова картка застрахованої особи, пам`ятка пенсіонеру, доповідна №41949/01-16 від 01.07.2021, посвідчення дружини померлого НОМЕР_17 від 07.04.2014, довідка про склад сім`ї №21504 від 26.07.2013, посвідчення учасника ЧАЕС НОМЕР_18 від 16.07.2012, свідоцтво про народження НОМЕР_19 від 27.06.1965, свідоцтво про народження дитини № НОМЕР_20 від 14.02.1989, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_21 від 17.03.1986, свідоцтво РАГС про смерть годувальника НОМЕР_12 від 07.08.2013, свідоцтво про шлюб № НОМЕР_8 від 18.07.1985, трудова книжка НОМЕР_22 від 29.05.1984, трудова книжка НОМЕР_6 від 22.02.1993.

У додатку до заяви від 09.09.2021 в графі «Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії» вказано такі документи: оновлена довідка про спільне проживання, довідка про дні виїзду в зону відчуження, довідка про участь ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження військової служби; строк подачі - до 08.12.2021

25.11.2021 позивач звернулась із заявою про призначення пенсії, долучивши архівні довідки №179/1/10652 від 11.11.2021 та №179/1/10653 від 11.11.2021.

Згідно із архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/10652 від 11.11.2021, ОСОБА_3 /дано мовою оригіналу, російською/ проходив службу в військовій частині 12970, м.Черкаси, у військовому званні лейтенант, на посаді командир взводу, зарахований 19 січня 1987 року /прибув із вч - 48752/ (наказ від 19 січня 1987 року № 15), виключений 17 вересня 1987 року та направлений на облік в Ленінський РВК Дніпропетровської області (наказ від 01 серпня 1987 року № 175). Згідно наказів командира в/ч 12970 по стройовій частині ОСОБА_2 /дано мовою оригіналу, російською/ знаходився у відрядженні в м. Чорнобиль /військова частина не вказана/, вибув 15 травня 1987 року (наказ від 28 травня 1987 року № 121) та прибув 27 липня 1987 року (наказ від 27 липня 1987 року №172).

Згідно із архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/10653 від 11.11.2021 відповідно до наказів командира військової частини 34003 (по стройовій частині) ОСОБА_2 прибув із в/ч 12970 для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 01 червня 1987 року (наказ від 01.06.1987 №386), вибув 14 липня 1987 року до в/ч 12970 (наказ від 14.07.1987 №429); місце дислокації в/ч 34003 - с. Оране.

В якості підстави для відмови позивачу у призначені пенсії у рішенні №03 від 01.12.2021 відповідачем-2 зазначено, що відсутні посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1998 №122, померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_6 , оскільки виправлення дати народження власника документу на титульній сторінці завірене з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

Суд критично оцінює таку позицію відповідача-2 в обґрунтування підстав прийняття рішення, що оскаржується, оскільки нормами пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV чітко визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок.

Статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із статтею 7 цього Закону до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №20-рп/04 зазначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Отже, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, як військовослужбовцем.

Як встановлено матеріалами справи, що не заперечується відповідачами, померлий чоловік позивача був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та згідно із пенсійним посвідченням № НОМЕР_11 отримувачем пенсії по інвалідності з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Положенням «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення № 302) встановлено, що особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина посвідчення, зокрема, посвідчення члена сім`ї загиблого.

Як підтверджено матеріалами справи, смерть (захворювання, що спричинило смерть) чоловіка позивача була пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, таким чином померлий чоловік позивача мав пільги для інвалідів війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тобто, відповідно до статті 7 Закону № 3551-XII належить до інвалідів війни, а згідно статті 4 цього Закону - до ветеранів війни.

Статтею 10 Закону № 3551-XII визначені особи, на яких поширюється чинність цього Закону, зокрема, такими є сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Відповідно до п. 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону № 3551-XII видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Позивач отримала посвідчення дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, № НОМЕР_23 від 07.04.2014.

З переліку документів до заяви від 09.09.2021 № 3540/844 вбачається, що таке посвідчення надавалось позивачем разом із заявою про призначення пенсії.

Крім того, з матеріалів пенсійної справи вбачається надання позивачем і посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_18 від 16.07.2012 на ім`я ОСОБА_2 , яким підтверджено встановлення йому статусу особи з інвалідністю 2 групи та пільг згідно із законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Однак, підстав не врахування у призначені пенсії наданих позивачем посвідчень дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 1 №512987 с від 07.04.2014, інваліда війни серії НОМЕР_18 від 16.07.2012, відповідачами не зазначено, а рішення №03 від 01.12.2021 не містить.

Посилання відповідача-2 про не надання довідки про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом не враховуються, оскільки в матеріалах пенсійної справи наявні військовий квиток ОСОБА_2 НОМЕР_24 (а.с.143-149) та архівні довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/10652 від 11.11.2021, №179/1/10653 від 11.11.2021, які містять відомості про періоди його участі в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС, про населений пункт та підстави, по яким він проводив роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 130-131).

Доводи відповідача-2 у рішенні про відмову у призначенні позивачу пенсії №03 від 01.12.2021 про не зарахування до страхового стажу періодів згідно з трудової книжки НОМЕР_6 , оскільки виправлення дати народження власника документу на титульній сторінці завірене з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, суд вважає безпідставним, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.

Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_6 , вона заведена 22.02.1993 на ім`я ОСОБА_1 , міститься дата народження, яка закреслена та вказана інша дата - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відповідає даті народження позивача відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_13 (а.с.84-89) та свідоцтву про народження серії НОМЕР_25 від 27.06.1965 (а.с.97), при цьому поруч в трудовій книжці міститься напис виправленому в графі дата народження на 12.06.1965 вірити та наявний підпис начальника відділу кадрів та печатка (а.с.114).

На момент заповнення запису титульної сторінки трудової книжки НОМЕР_6 від 22.02.1993 була чинна Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), згідно із пунктом 2.11. якої було передбачено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів), яким вперше заповнювалась трудова книжка.

За змістом пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи навнутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. №301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з наведених норм права слідує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Разом з цим, суд звертає увагу, що на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_6 є підпис особи, відповідальної за внесення виправлення на титульній сторінці трудової книжки, та міститься печатка підприємства. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності позивача, а тому зазначені відповідачем недоліки, як-то виправлення дати народження власника документу на титульній сторінці завірене з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів трудової діяльності позивача згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_6 до страхового стажу, що враховується у призначенні пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність виправлень записів у трудовій книжці.

За таких обставин, відповідачем безпідставно під час розгляду і вирішення питання про призначення пенсії не зараховано до страхового стажу позивача періоди її трудової діяльності згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_6 .

Інших підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідачами не зазначено, а рішення №03 від 01.12.2021 не містить.

З огляду на викладене, не призначення позивачці пенсії із тих мотивів, які викладені у рішенні№03 від 01.12.2021, не можна вважати обґрунтованим та таким, що прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи.

Поряд з цим, судом встановлено, та не заперечується відповідачами, що ОСОБА_1 на день звернення до Пенсійного фонду досягла необхідного віку (56 років), має необхідний страховий стаж 30 років 06 місяців для призначення дострокової пенсії та є дружиною учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який помер та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням дружини померлого потерпілого.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на умовах, визначених пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV, відмовляючи у призначені позивачеві пенсії, відповідач-2 діяв протиправно.

При цьому, суд зауважує, що права позивача у даному випадку порушено саме вказаним протиправним рішенням №03 від 01.12.2021, а не бездіяльністю щодо відмови у призначені пенсії.

За змістом частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 01.12.2021 про відмову позивачу у призначені пенсії за віком, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права, чим і скористалась позивач.

З огляду на викладене, виходячи з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 01.12.2021 скасовано судом як протиправне, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 .

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ з дати звернення 25.11.2021 року, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Спір стосується наслідків розгляду відповідачем заяви позивача про призначення пенсії за віком 25.11.2021 у вигляді рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №03 від 01.12.2021, а не пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ.

Крім того, матеріали справи не містять розрахунку страхового стажу позивача з урахуванням встановлених обставин.

Суд зазначає, що обрахунок стажу, що враховується у призначенні (перерахунку) пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.11.2021 про призначення пенсії за віком та вирішити питання щодо призначення пенсії позивачу з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію задоволенню не підлягають, оскільки є такими, що заявлені на майбутнє. В порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дії (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 992,40 грн., підлягають стягненню з відповідача-2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385,місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул.Канатна, 83) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) № 03 від 01.12.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) від 25.11.2021 про призначення пенсії за віком та вирішити питання щодо призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 27.07.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова