Справа № 320/16996/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Київ № 320/16996/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Повх І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явились,

від відповідача не з`явились,

від третьої особи Ткаченко С.В.- не з`явились,

від третьої особи - Малік Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово Правовий Союз»

до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія

Миколайовича

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про визнання протиправними дій та скасування акта,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово Правовий Союз» з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича, щодо вилучення майна, яке вказано в акті від 23.11.2021 року під час виконання виконавчого провадження № 66466450;

- скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича від 23.11.2021 року у виконавчому провадженні № 66466450.

Позов мотивовано протиправністю дій відповідача щодо вилучення майна, яке вказано в акті від 23.11.2021 року під час виконання виконавчого провадження № 66466450, оскільки майно, яке підлягало вилученню згідно ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області №361/8591/21 від 27.10.2021 знаходилося у приміщеннях, що належать боржнику. Оскільки майно, яке вказано в виконавчому написі може перебувати у іншої особи то приватний виконавець має у відповідності до ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися із запитом до власника приміщення про надання відомостей про належне боржнику майно, яке перебуває у нього. І вже після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку (в даному випадку передає у власність стягувачу).

На думку позивача, порушуючи вищевказану вимогу Закону приватний виконавець не звертався до Корпоративного недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, ТОВ «Фінансово Правовий Союз» із запитом про перебування майна боржника на території «Княжого двору», чим грубо порушив вимоги ст. 53, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» та права позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та витребувано докази по справі від відповідача, зокрема витребувано: належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № ВП 66466450 в рамках якого було прийнято постанову про накладення штрафу на боржника; акт приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича від 23.11.2021 складеного у виконавчому провадженні ВП № 66466450 про передачу майна стягувачу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 суд залучив до участі у розгляді справи, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 .

Також суд повторно витребував від відповідача: належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № ВП 6466450 в рамках якого було прийнято постанову про накладення штрафу на боржника та акт приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича від 23.11.2021 складеного у виконавчому провадженні ВП № 66466450 про передачу майна стягувачу.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 суд відклав судове засідання у справі на 10.03.2022.

Судове засідання, призначене у справі на 10.03.2022 знято з розгляду, наступне судове засідання призначене у справі на 16.05.2022.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 суд відклав розгляд справи на 31.05.2022.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив про те, що на виконанні у приватного виконавця Филипіва А.М. перебуває виконавче провадження № 66466450 з примусового виконання виконавчого напису №902 від 04.08.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим A.B. на підставі договору застави майна №5, посвідченого Тавтєлєвим A.B., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 09.06.2021 за реєстровим №614 про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжий Двір ЛТД» (далі - «Боржник») та передачу у власність ОСОБА_1 ((далі - «Стягувач») майно, яке перелічене у Додатку № 1 до вказаного договору застави та у виконавчому написі.

Відповідач зауважив, що 31.08.2021 здійснюючи вихід за вказаною у виконавчому документі адресою, для вчинення виконавчих дій, потрапити територію не вдалось. Приватного виконавця не було допущено на територію комплексу. Вказав, що з метою належного виконання виконавчого документа і недопущення порушення прав стягувача, приватний виконавець був змушений звернутись до суду з поданням про примусовий вхід до володіння особи, в якої перебуває майно боржника.

Зазначив, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 по справі № 361/8591/21 подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича про примусове входження (проникнення) до володіння особи, в якої перебуває майно боржника задоволено. На підставі викладеного, 23.11.2021 приватним виконавцем здійснено повторний вихід за вказаною у виконавчому документі адресою, для вчинення виконавчих дій. Майно, яке перелічене в договорі застави №5, та яке підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом у готельно- ресторанному комплексі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 - не виявлено. Про що 23.11.2021 приватним виконавцем Филипів А.М. виконавцем складено Акт.

Крім того, відповідач зазначив про те, що спірний акт та його дії щодо складення такого акта ніяким чином не порушує права та інтересів позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 суд відклав судове засідання у справі № 320/16996/21 та втретє витребував від відповідача докази по справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 суд залучив до участі у розгляді справи, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України (ідентифікаційний код 34880663; місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9).

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 суд відклав розгляд справи на 26.07.2022.

Третя особа Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України подав до суду письмові пояснення в яких зауважив, що КНПФ НБУ є власником ГРК «Княжий Двір» і є власником усього нриналежного і рухомого майна, яке перебуває на території готельно-ресторанного комплексу, що становить собою цілісний майновий комплекс. 23.11.2021 року, під час так званих «виконавчих дій», з метою опису і вилучення майна приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим А.М. у групі з невстановленими особами, на чолі з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_2 , внаслідок примусового проникнення до приміщень готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказаними особами було здійснено протиправне пошкодження та знищення складових частин нерухомого майна КНПФ НБУ у вигляді ГРК «Княжий Двір» (зламані двері, замки, розкомплектоване обладнання, знищена техніка і устаткування тощо), що унеможливило використання зазначеного комплексу за його призначенням. Крім того, приватним виконавцем за допомогою сторонніх осіб було вилучено відповідне рухоме майно, яке вивезено у невідомому напрямку.

В судове засідання, призначене у справі на 26.07.2022 з`явилися представник третьої особи Корпоративного недержавний пенсійний фонд Національного банку України.

Позивач, відповідач та третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, хоча була належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачений законодавством строк.

Від третьої особи ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат третьої особи бере участь у судовому засіданні по іншій справі.

Суд розглянувши вказане клопотання протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 ухвалив відмовити у задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю доказів на обґрунтування вказаного клопотання.

Присутній у судовому засіданні представник Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича перебуває виконавче провадження №66466450 (далі - ВП № 66466450) з примусового виконання виконавчого напису №902 від 04.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим A.B. на підставі договору застави майна №5, посвідченого Тавтєлєвим A.B., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 09.06.2021 за реєстровим №614 про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжий Двір ЛТД» (07455, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Стогнія, буд. 39, ідентифікаційний код 39531758) (далі - боржник) та передачу у власність ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області 20 вересня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) (далі - стягувач) майно, яке перелічене у Додатку № 1 до вказаного договору застави та у виконавчому написі.

Згідно відомостей договору застави майна №5 від 09.06.2021 року кладеного ОСОБА_1 (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Княжий двір ЛТД» (заставодавець), цим Договором забезпечується належне виконання Заставодавцем вимог Заставодержателя, що випливають (та/або впливатимуть) з Договору позики №5, посвідченого Тавтєлєвим A.B., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 09 червня 2021 року за реєстром №613, укладеного між сторонами, далі по тексту «Договір позики», а також всіх додаткових договорів, що будуть укладені до нього, а тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, зокрема:

- повернення Заставодавцем Заставодержателю: позики в сумі 10 000 (десять тисяч гривень 00 копійок) в строк по 15.06.2021р. (п`ятнадцяте червня дві тисячі двадцять першою року) включно:

- виконання Позичальником інших зобов`язань, передбачених Договором позики в повному обсязі, на умовах і в порядку, визначених в договорі позики ( в тому числі при зміні строків виконання зобов`язань): а також заставою забезпечується відшкодування Заставодавцем будь-яких витрат та збитків Заставодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням Заставодержателем умов договору позики та/або цього Договору 9 у тому числі сплати штрафних санкцій, відшкодування збитків, процентів за користування чужими грошовими коштами), а також витрат Заставодержателя, пов`язаних із зверненням стягнення на Предмет застави за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета застави.

Пунктом 2 вказаного договору застави майна №5 обумовлено, що на забезпечення виконання Основного зобов`язання Заставодавець передає майно, яке визначене у Додатку №1 до цього договору. Майно знаходиться у будівлі комплексу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39.

10.08.2021приватним виконавцем Филипівим А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 902 виданого 04.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжий Двір ЛТД» (07455, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Стогнія, буд. 39, ідентифікаційний код 39531758) та передачу у власність ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області 20 вересня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) наступне майно, яке перелічене у Додатку № 1 до договору застави №5.

З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2021 здійснюючи вихід за вказаною у виконавчому документі адресою, для вчинення виконавчих дій, приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Филипів А.М. потрапити на територію не вдалось, приватного виконавця не допустили на територію комплексу, що відображено в акті приватного виконавця від 31.08.2021 у виконавчому провадженні ВП № 66466450.

30.09.2021 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Филипів А.М. звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з поданням про примусовий вхід до володіння особи, в якої перебуває майно боржника, зокрема просив надати дозвіл відповідачу на примусовий вхід до будівель: будівлі комплексу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року у справі № 361/8591/21 подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича про примусове входження (проникнення) до володіння особи, в якої перебуває майно боржника - задоволено.

Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича на примусовий вхід до будівель, а саме: будівлі комплексу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39 для проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП № 66466450 з примусового виконання виконавчого напису №902 від 04.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В.

Відповідно до відомостей копії вказаної ухвали суду, наявної у матеріалах справи, ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2021 у справі № 361/8591/21 набрала законної сили 27.10.2021 року.

23.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипів А.М. здійснено повторний вихід за вказаною у виконавчому документі адресою, для вчинення виконавчих дій, про що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипів А.М. складено Акт від 23.11.2021 ВП №66466450. Відповідно до відомостей вказаного акта майно, яке перелічене в договорі застави №5, та яке підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом у будівлі комплексу відпочинку «Княжий двір» за адресою: АДРЕСА_1 - не виявлено.

Не погоджуючись з вказаним актом та вважаючи протиправним дії відповідача щодо вилучення майна, яке вказано в акті від 23.11.2021 року під час виконання виконавчого провадження № 66466450, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частин 1 та 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону за виключенням рішень, перелік яких наведений у частині 2 цієї статті.

У відповідності з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 цієї статті виконавець зобов`язаний, зокрема:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

В силу частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі по тексту Інструкція). Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 розділу І Інструкції обумовлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами пункту 8 розділу І Інструкції передбачено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із нормами пунктів 22-24 розділу VІІІ Інструкції передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.

У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з`явиться на виконання без поважних причин.

Виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі, і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис.

В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписується виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті.

У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Як було встановлено в ході судового розгляду справи, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року у справі № 361/8591/21 надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Филипіву Андрія Миколайовича на примусовий вхід до будівель, а саме: будівлі комплексу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39; для проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП № 66466450 з примусового виконання виконавчого напису №902 від 04.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В.

Вказана ухвала суду набрала законної сили та була чинна на момент вчинення виконавцем дій щодо входу до приміщень будівлі комплексу відпочинку «Княжий двір» за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39 для проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП № 66466450.

З огляду на викладене на виконання виконавчого напису № 902 від 04.08.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу було вчинено дії спрямовані на виконання виконавчого документа, зокрема задля передачі стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі приватним виконавцем було здійснено вхід до приміщень будівлі комплексу відпочинку «Княжий двір» за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39, однак у зв`язку з тим, що відповідачем не було встановлено майна, яке підлягало передачі було оформлено відповідний акт від 23.11.2021.

Суд зауважує, що вказаний акт, не є актом вилучення майна, як зазначає позивач, а лише встановлює факт відсутності майна за місцезнаходження останнього, яке зазначене у виконавчому документі.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача про прийняття відповідачем акта опису майна не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Відповідних доказів, ані позивачем, ані відповідачем до суду не надано. При цьому, 23.11.2021 у межах виконавчого провадження ВП № 66466450 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області було прийнято акт, яким зафіксовано відсутність майна, яке підлягає передачі стягувачу, відтак відсутні підстави для визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича, щодо вилучення майна, яке вказано в акті від 23.11.2021 року під час виконання виконавчого провадження № 66466450.

Вирішуючи питання щодо права позивача на звернення до суду з цим позовом суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною 3 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України в рішенні від 14 грудня 2011року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і суб`єктами владних повноважень під час здійснення ними владних управлінських функцій, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статті 5 КАС.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Суд акцентує увагу на тому, що правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як от наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.15 у справі № 21-5361а15, від 01.12.15 у справі №21-3222а15, від 08.12.15 у справі № 21-5435а15.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. То ж для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Так, зі змісту рішень Конституційного Суду України № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішень № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово Правовий Союз» оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича, щодо вилучення майна, яке вказано в акті від 23.11.2021 року під час виконання виконавчого провадження № 66466450 та просить скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича від 23.11.2021 року у виконавчому провадженні № 66466450.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівлі комплексу відпочинку «Княжий двір» за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39 належать Корпоративному недержавному Пенсійному фонду Національного банку України ().

У свою чергу, у відповідності до договору оренди нерухомості, Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України (Оредодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правовий союз» (Орендар) уклали договір за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в платне користування готельно-ресторанний комплекс Княжий двір» до якого входить: Комплекс відпочинку «Княжий двір» загальною площею 2 868,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер:01:006:0002, площею 1,3982 га, яка знаходиться за адресою: будівлі комплексу відпочинку «Княжий двір» за адресою: АДРЕСА_1 ; комплексний центр побутового обслуговування населення, загальною площею 918,8 кв.м.. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; у будівлі комплексу центру побутового обслуговування населення за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 39; земельну ділянку кадастровий номер :01:011:0025.

Оскільки позивачем не доведено, що дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича, щодо прийняття акта приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів Андрія Миколайовича від 23.11.2021 року у виконавчому провадженні № 66466450, зумовило порушення прав та законних інтересів саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово Правовий союз»», а також враховуючи, що чинне законодавство містить чітке визначення правил звернення до суду, які позивачем не дотримані, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд не дає правової оцінки іншим доводам позивача, покладеним в обґрунтування позовних вимог, оскільки встановлена судом обставина відсутності порушених прав позивача, про захист яких він просить, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 01 серпня 2022 р.