Справа № 233/4709/15-а
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 233/4709/15-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Хомеріки Ю. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, боржник Костянтинівський міський центр зайнятості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 233/4709/15.

В обґрунтування заявлених вимог заявник послався на таке.

З 23.12.2014 по 30.06.2015 він працював юристом у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 що підтверджується копією трудової книжки.

Наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 02.07.2015 № НТ 150702 йому було надано статус безробітного.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2015 по справі № 233/4709/15, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.12.2015, зобов`язано Костянтинівський міський центр зайнятості призначити йому допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу за період з 23.12.2014 по 30.06.2015 з 08.07.2015 з виплатою недоотриманих з 08.07.2015 сум.

На виконання наведеного судового рішення 06.10.2015 відповідачем призначено та виплачено йому допомогу по безробіттю з врахуванням страхового стажу за період з 23.12.2014 по 30.06.2015. Водночас розмір допомоги визначено в мінімальному розмірі у відповідності до п. 3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності від 15.06.2015 № 613, оскільки його страховий стаж протягом 12 місяців, які передують реєстрації його як безробітного, менший шести місяців.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування та виплати йому допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі, він звернувся до суду з іншим позовом.

Згідно із його позовною заявою, Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області відкрито адміністративну справу № 233/101/17.

В обґрунтування позовних вимог він посилався на те, що з 23.12.2014 по 30.06.2015, працюючи у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на посаді юриста, отримував заробітну плату в розмірі 45000 грн. З цієї суми ОСОБА_2 не сплачувала єдиний страховий внесок, але це не може бути підставою відмови врахувати ці суми заробітної плати при обчислені допомоги по безробіттю, оскільки така несплата була здійснена не з його вини, крім того, страховий стаж роботи, що передував постановці на облік до центру зайнятості, складає більше 6 місяців.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 провадження в частині позовних вимог, що стосуються повторного перерахунку допомоги по безробіттю з врахуванням трудового стажу в період з 15.08.1997 по 30.06.2015 з 08.07.2015, з виплатою недоотриманих сум з 08.07.2015 - закрито.

У задоволенні іншої частини позовних вимог постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 - відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за приписами частини 2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК- 7) йому під час роботи у ФОП було нараховано заробітну плату в розмірі 45 000 грн за кожний місяць з січня 2015 року по червень 2015 року, водночас, сплата єдиного соціального внеску за цей період роботодавцем не здійснена.

З огляду на зазначене, суди дійшли висновку, що оскільки його страховий стаж протягом 12 місяців, які передують реєстрації особи як безробітної, менший шести місяців, то відповідачем правомірно було визначено розмір допомоги по безробіттю у відповідності до вимог п. З Порядку №613, а саме в мінімальному розмірі.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 267 КАС України (в зазначеній редакції) визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Постановою Верховного Суду України від 06 квітня 2022 року по справі № 233/101/17 було встановлене таке:

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 267 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов висновку, що «...зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2015 у справі № 233/4709/15, визнано неправомірним рішення відповідача від 09.07.2015 щодо відмови йому у призначенні допомоги по безробіттю та зобов`язано відповідача призначити йому допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу з 23.12.2014 по 30.06.2015 з виплатою недоотриманих з 08.07.2015 сум.

Відповідачем зазначене рішення суду виконано шляхом призначення та виплати йому допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі.

Не погодившись з розміром призначеної та виплаченої йому допомоги по безробіттю, вважаючи, що таке здійснено відповідачем без врахуванням висновків Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у рішенні від 28.09.2015 у справі № 233/4709/15 стосовно тривалості його страхового стажу, він звернувся до суду з позовом.

Такі фактичні обставини вказують на те, що публічно-правовий спір між ним та відповідачем вирішено рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2015 у справі №233/4709/15, а спір виник у зв`язку з неналежним, на його думку, виконанням відповідачем зазначеного рішення.

Таким чином, його вимоги не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017) або ст. 383 КАС України (в діючій редакції) в межах справи № 233/4709/15.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) провадження в справі закривається, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України (в чинній редакції) суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги у цій справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

За правилами пункту 5 частини першої статті 349, частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд своєю ухвалою його касаційну скаргу задовольнив частково. Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 скасував, а провадження у справі закрив.

Після отримання вищезазначеної ухвали Верховного Суду, в якій йому було роз`яснено яким чином він може захистити свої права, які були грубо порушені співробітниками Костянтинівського міського центру зайнятості, він звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду із відповідною заявою про видачу йому виконавчого листа по справі № 233/4709/15.

01.07.2022 йому було видано виконавчий лист по справі № 233/4709/15, в якому зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до 02.12.2019.

Так як виконавчий лист по справі № 233/4709/15 йому було видано 01.07.2022, та про спосіб захисту своїх порушених прав йому було роз`яснено в ухвалі Верховного Суду від 06 квітня 2022 року по справі № 233/101/17, вважає, що ним пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2022 року цю справу призначено до судового розгляду.

Належним чином повідомлені учасники справи (а.с.185), у судове засідання не з`явилися, що за положеннями ч.3 ст. 376 КАС України не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2015 року № 233/4709/15-а, ухваленою в справі адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, позов задоволено. Визнано неправомірним рішення Костянтинівського міського центру зайнятості від 09 липня 2015 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги по безробіттю. Зобов`язано Костянтинівський міський центр зайнятості призначити ОСОБА_1 допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу з 23.12.2014 по 30.06.2015 з 08.07.2015 з виплатою недоотриманих сум з 08.07.2015 сум. Постанова набрала законної сили 01.12.2016 (а.с. 34-35, 154-156).

Судом виконавчі листи на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2015 року № 233/4709/15-а не видавалися у зв`язку із відмовою позивача від отримання виконавчого листа. Зазначене підтверджується довідкою секретаря суду від 23.12.16 на довідковому листі по справі.

За твердженням заявника, на виконання постанови суду від 28.09.2015 № 233/4709/15-а, 06.10.2015 Костянтинівським міським центром зайнятості призначено та виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю з врахуванням страхового стажу за період з 23.12.2014 по 30.06.2015. Водночас розмір допомоги визначено в мінімальному розмірі у відповідності до п. 3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності від 15.06.2015 № 613, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 протягом 12 місяців, які передують реєстрації його як безробітного, менший шести місяців.

Не погоджуючися з діями відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі, ОСОБА_1 у січні 2017 року звернувся до суду з іншим позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо перерахунку допомоги по безробіттю не в повному обсязі; зобов`язати повторно провести перерахунок допомоги по безробіттю з урахуванням трудового стажу в період з 15.08.1997 по 30.06.2015, з 08.07.2015 з виплатою недоотриманих сум з 08.07.2015; зобов`язати повторно провести перерахунок допомоги по безробіттю з урахуванням середнього заробітку у сумі 45000 грн за 6 місяців перед звільненням та постановкою до Костянтинівського міського центру зайнятості з 08.07.2015 з виплатою недоотриманих сум з 08.07.2015 (встановлено постановою Верховного Суду від 06 квітня 2022 року № 233/101/17 а.с. 180-182).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 провадження в частині позовних вимог, що стосуються повторного перерахунку допомоги по безробіттю з врахуванням трудового стажу в період з 15.08.1997 по 30.06.2015 з 08.07.2015, з виплатою недоотриманих сум з 08.07.2015 закрито.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017, відмовлено (встановлено постановою Верховного суду від 06 квітня 2022 року № 233/101/17 а.с. 180-182).

Постановою Верховного Суду від 06 квітня 2022 року № 233/101/17 (а.с.180-182) постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 скасовано, а провадження у справі закрито.

В обґрунтування вищезазначеної постанови Верховний Суд прийшов до такого висновку:

«Відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 267 КАС України (в зазначеній редакції) визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 267 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов висновку, що «…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2015 у справі №233/4709/15, визнано неправомірним рішення відповідача від 09.07.2015 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги по безробіттю та зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу з 23.12.2014 по 30.06.2015 з виплатою недоотриманих з 08.07.2015 сум.

Відповідачем зазначене рішення суду виконано шляхом призначення та виплати позивачу допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі.

Не погодившись з розміром призначеної та виплаченої йому допомоги по безробіттю, вважаючи, що таке здійснено відповідачем без врахування висновків Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у рішенні від 28.09.2015 у справі №233/4709/15 стосовно тривалості його страхового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Такі фактичні обставини вказують на те, що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем вирішено рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2015 у справі №233/4709/15, а спір виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зазначеного рішення.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017) або ст. 383 КАС України (в діючій редакції) в межах справи №233/4709/15.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) провадження в справі закривається, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України (в чинній редакції) суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги у даній справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому, в зв?язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

За правилами пункту 5 частини першої статті 349, частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі».

01 липня 2022 року за заявою ОСОБА_1 судом видано виконавчий лист в справі адміністративної юрисдикції № 233/4709/15-а зі строком пред`явлення до 02.12.2019 (а.с. 183).

Відповідно до ст. 376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1). Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.2). Ухвалу суду за результатами розгляду заяви про поновлення пропущеного строку може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом (ч.4).

Вищенаведені обставини свідчать, що заявник ОСОБА_1 дізнався про належний порядок та спосіб захисту порушеного права з постанови Верховного Суду від 06 квітня 2022 року № 233/101/17, що суд визнає поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа № 233/4709/15-а до виконання.

За таких обставин, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити та поновити заявнику пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 233/4709/15-а.

Керуючись ст. 376 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, боржник Костянтинівський міський центр зайнятості задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/4709/15-а від 28.09.2015 в справі адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

Повний текс ухвали складено 04.08.2022.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш