Справа № 240/33797/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/33797/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратураи про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо не нарахування їй з 16.02.2021 заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати їй заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток, тимчасової непрацездатності, матеріальну допомогу) за період з 16.02.2021, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених мені у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою мною сумою виплат за відповідний період;

- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру надати до Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області довідку-розрахунок недоплаченої суми оплати часу її тимчасової непрацездатності, що підлягає оплаті робочим органом Фонду соціального страхування України.

Аргументуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що прийнятим з урахуванням рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 рішенням суду у справі №240/18457/20, зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати їй заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020 виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період. Зауважує, що на виконання прийнятого судового рішення відповідачем у липні 2021 року проведено нарахування та виплату їй коштів за період роботи з 27.03.2020 по 15.02.2021 (по день постановлення рішення судом першої інстанції), втім з 16.02.2021 відповідачем безпідставно продовжено виплачувати їй заробітну плату у меншому розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а не розміру, який визначено Законом України «Про прокуратуру».

Не погоджуючись із розміром отриманої заробітної плати та вважаючи порушеними свої конституційні права на отримання заробітної плати, не нижчу від визначеної Законом, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

19.04.2022 на адресу суду надійшов від Житомирської обласної прокурату відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки підстави для перерахунку заробітної плати позивачу з 16.02.2021 відсутні, так як ОСОБА_1 не подавала до прокуратури заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що з червня 2001 року позивач працює в органах прокуратури України та має статус прокурора.

Наказом прокуратури Житомирської області №101к від 25.01.2016 позивача переведено з посади начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Житомирської області (яку я обіймала з 07.02.2011) на посаду начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Житомирської області.

Рішенням суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20 зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020 виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Як пояснює позивач, на виконання вищевказаного судового рішення відповідачем у липні 2021 року проведено нарахування та виплату їй коштів за період роботи з 27.03.2020 по 15.02.2021 (по день постановления рішення судом першої інстанції) відповідно до ст.81 Закону України "Про прокуратуру", втім з 16.02.2021 Житомирською обласною прокуратурою продовжено нарахування позивачу заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, який визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи порушеними свої права, звернулася до суду за їх захистом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно із ч.1 ст.81 Законом №1697-VІІ заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст. 81 Закону №1697-VІІ передбачалось, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат (в подальшому розмір окладу змінювався). Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом прокурора регіональної прокуратури - 1,2. В подальшому з 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а в подальшому посадовий оклад був збільшений до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (Закон № 113-IX від 19.09.2019).

Після прийняття Закону України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", були прийняті Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та Закон України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Так, Законом № 79-VIII доповнений розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України , зокрема, п. 26, який передбачив, що норми і положення статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури визначалась постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" із урахуванням відповідних змін.

Постановою КМУ №505 було надати право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів. Також передбачено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною другою статті 152 Конституції України і частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналіз викладених норм, дає підстави вважати, що починаючи з 26.03.2020 позивач має право на заробітну плату у розмірах, яка визначена ст.81 Закону №1697-VII.

Втім як відмічає позивач на виконання рішення суду у справі №240/18457/20 відповідачем проведено нарахування та виплату коштів за період роботи з 27.03.2020 по 15.02.2021 (день постановлення рішення судом першої інстанції), а з 16.02.2021 продовжується нарахування заробітної плати, виходячи із розміру посадового окладу, який визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 за №505 "Про упорядкування структури та умови оплати праці працівників органів прокуратури", а не Закону №1697-VII.

Натомість, представник відповідача у відзиві на позов заперечує право позивача на отримання заробітної плати у розмірах, яка визначених ст.81 Закону №1697-VII.

Доводячи свою правову позицію, відповідач посилається на Закону України №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон 113-ІХ), яким були внесені зміни до Закону України "Про прокуратури", зокрема, у частині 1 статті 7 Закону України "Про прокуратуру" слова "регіональні" та "місцеві" замінено відповідно на "обласні" та "окружні".

Означеним вище Законом передбачено, що переведення на посаду в обласні, окружні прокуратури відбувається лише у разі успішного проходження ними атестації та за заявою особи. До переведення на посади обласних, окружних прокуратур оплата праці прокурорів здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату працівників органів прокуратури.

Як свідчать матеріали справи, позивач не подала заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, а тому не переведена до Житомирської обласної прокуратури та продовжує перебувати на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Житомирської області. У зв`язку із чим позивача закріплено за відділом організаційного та правового забезпечення Житомирської обласної прокуратури з визначенням робочого місця відповідно до наказу керівника Житомирської обласної прокуратури від 11.09.2020 №109к.

З цих підстав відповідач вказує на те, що прокуратурою правомірно нараховувалась заробітна плата позивачу з урахуванням посадового окладу - 7100 грн, як особі, яку не переведено до обласної, окружної прокуратури у встановленому законом порядку, виходячи з положень постанови КМУ №505.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що Конституційний Суд України, вирішуючи питання оплати праці прокурорів (справа № 1-223/2018(2840/18)), виходив з того, що заробітна плата, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом. У свою чергу, спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України "Про прокуратуру".

Таким чином, враховуючи те, що до Закону №1697-VII не вносилися зміни (у тому числі Законом №113-ІХ) щодо умов оплати праці прокурорів до їх переведення до обласної, окружної прокуратури у встановленому законом порядку, то суд вважає, що відповідач неправомірно нараховував та виплачував позивачу заробітну плату із застосуванням положень постанови КМУ №505, а не виходячи із положень Закону Закон №1697-VII.

Крім цього, запроваджені Законом №113-ІХ такі умови оплати праці, на період реформування органів прокуратури (п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ) суд вважає явно дискримінаційними враховуючи те, що Законом №1697-VII передбачений єдиний правовий статус прокурорів в незалежності від будь-яких ознак чи обставин, а отже існування різних умов оплати праці в однакових умовах, лише у зв`язку із зміною назви прокуратури та проходження атестації, не може відповідати принципу верховенства права.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи підтверджене судом право позивача щодо отримання заробітної плати відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (тобто у більшому розмірі ніж отримувала позивач), позовна вимога щодо зобов`язання Житомирською обласною прокуратуру надати до Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області довідку-розрахунок недоплаченої суми оплати часу її тимчасової непрацездатності (з 26.08.2021 по 02.09.2021), що підлягає оплаті робочим органом Фонду соціального страхування України підлягає до задоволення.

Відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на суть та характер спірних відносин, на переконання суду, належним способом захисту порушених прав позивача буде саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати позивачу з 16.02.2021 відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на те, що позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 134, 139, 194, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир,10008. ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо не нарахування ОСОБА_1 з 16.02.2021 заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток, тимчасової непрацездатності, матеріальну допомогу) за період з 16.02.2021, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених їй у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою нею сумою виплат за відповідний період;

Зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру надати до Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області довідку-розрахунок недоплаченої ОСОБА_1 суми оплати часу її тимчасової непрацездатності у період з 26.08.2021 по 02.09.2021, що підлягає оплаті робочим органом Фонду соціального страхування України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 04 серпня 2022 р.