Справа № 480/2288/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2022 року Справа № 480/2288/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2288/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо не врахування позивачу страхового стажу за періоди його навчання в Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки з 1976 року по 17.04.1981 рік (з урахуванням проходження військової строкової служби за період з 03.11.1977 року по 21.11.1979 рік) та його праці в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій» Азербайджанської республіки тривалістю з 15.06.1988 року по 30.12.1994 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати позивачу до страхового стажу періоди його навчання в Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки, з 1976 року по 17.04.1981 рік (з урахуванням проходження військової строкової служби у період з 03.11.1977 року по 21.11.1979 рік), а також період його праці в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій» Азербайджанської республіки тривалістю з 15.06.1988 року по 30.12.1994 рік, здійснити перерахунок та виплату його пенсії з дня її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що отримує пенсію за віком, яка була призначена йому з 2019 року з урахуванням трудового стажу тривалістю 33 роки 3 місяці 20 днів. Разом з цим, при призначенні пенсії, на переконання позивача, відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу період навчання в Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки з 1976 року по 17.04.1981 рік (з урахуванням проходження військової строкової служби за період з 03.11.1977 року по 21.11.1979 рік) та його праці в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій» Азербайджанської республіки тривалістю з 15.06.1988 року по 30.12.1994 року, у зв`язку з чим звернувся до суду, оскільки зазначені обставини впливають на розмір пенсії позивача.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Дана ухвала була отримана представником відповідача 30.03.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте вимоги суду відповідачем не виконано, відзиву на позовну заяву суду не надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
15.12.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою щодо неврахування при призначенні пенсії періодів його навчання та роботи (а.с.18).
Також в листі відповідач зазначив, що надана позивачем для призначення пенсії трудові книжки містять дописування дати його народження. Такі дописування не завірені належним чином організаціями, якими вони були зроблені. Якщо дописування дати народження у трудових книжках неможливо завірити з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, то факт належності трудових книжок можливо встановити у судовому порядку. В іншому випадку, періоди роботи, підтверджуються у Порядку підтвердження трудового стажу, тобто, на підставі документів про періоди роботи (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання, інших документів, які містять відомості про періоди роботи).
Періоди роботи позивача на Миколаївському заводі конденсаторів з 07.12.1981 по 01.10.1984, на заводі БУГ з 01.10.1984 по 24.05.1988, у закритому акціонерному товаристві готель Україна з грудня 1994 року по грудень 2001 року та у філії ДП Суми-Агроресурс Готель Україна з січня 2002 року по грудень 2003 року, зазначені у трудовій книжці, зараховані до страхового стажу позивача згідно з довідками приватного акціонерного товариства Ніконд від 27.11.2019 № 200-к, архівного відділу Сумської міської ради від 24.10.2019 № 2137 та відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу, за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб. Разом з цим відповідач повідомив, що не враховані до страхового стажу періоди роботи, зазначені у трудових книжках, можуть бути зараховані до страхового стажу для обчислення пенсії у разі встановлення факту належності позивачу трудових книжок у судовому порядку, або на підставі документів, визначених Порядком підтвердження трудового стажу. (а.с.19-20).
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, зокрема, пенсія за віком.
Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За правилами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області до страхового стажу позивача, зокрема, не врахувало період його роботи згідно трудової книжки з 15.06.1988 по 30.12.1994 в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій», оскільки, як зазначено в листі відповідача від 30.12.2021, на титульній сторінці трудової книжки дописано дату народження позивача (а.с.16-зворот, 19-20).
Суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, до страхового стажу позивачу не враховані періоди його роботи до набрання чинності Законом України №1058-IV.
До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1931-XII (далі Закон № 1788).
Відповідно до частини 1 статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.
"Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року передбачено внесення у трудову книжку відомостей про працівника, а саме: прізвища ім`я, по батькові, дати народження, освіти, професії, спеціальності.
Разом з тим чинним законодавством України, яким регулюється питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із відсутністю запису у такій трудовій книжці про дату та місяць народження працівника.
Пунктом 26 Порядок №637 передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Із змісту наведеної правової норми вбачається, що дописування дати народження у трудову книжку за відсутності таких первинних записів не може бути підставою для вчинення дій щодо встановлення факту належності трудової книжки особі яка надала її пенсійному органу для обрахування страхового стажу та подальших дій, передбачених чинним законодавством.
При цьому суд зазначає, що прізвище, ім`я та по батькові позивача, а також дописана дата його народження, вказані у трудовій книжці повністю збігаються із прізвищем, іменем, по батькові, а також числом, місяцем, роком народження, вказаним у його паспорті (а.с.11, 22).
Таким чином суд вважає за доцільне зазначити, що трудова книжка від 17.01.1977 належить саме позивачу - ОСОБА_1 .
Крім того суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Така правова позиція Верховного Суду відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку, що стаж роботи позивача з 15.06.1988 по 30.12.1994 в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій», підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , що є достатнім для зарахування цих періодів роботи до загального страхового стажу останнього, а тому неврахування відповідачем вказаних періодів до загального страхового стажу позивача є протиправним.
Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.
З урахуванням зазначеного, суд вважає що правомірними та обґрунтованими є позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування періоду роботи в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій» з 15.06.1988 по 30.12.1994 до загального страхового стажу; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу вказаний період до загального страхового стажу та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дня призначення пенсії, 24.09.2019. Відповідно, в даній частині позову позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання в Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки, з 1976 року по 17.04.1981 рік (з урахуванням проходження військової строкової служби у період з 03.11.1977 року по 21.11.1979 рік), то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закон № 1788 до стажу роботи зараховується також, зокрема, військова служба, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як встановлено судом, відповідачем при призначенні пенсії було зараховано, серед інших, період військової служби позивача з 03.11.1977 по 21.11.1979 (а.с. 16-зворот).
Водночас, періоду навчання в Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки, з 1976 року по квітень 1981 рік до страхового стажу зараховано не було.
Як вбачається з диплома серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 в 1976 році вступив до Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки, а в 1978 році закінчив повний курс вказаного технікуму та згідно рішення кваліфікаційної комісії від 17.04.1981 йому присвоєно кваліфікацію техніка електрозв`язку (а.с.8).
Разом з цим судом встановлено, що в період навчання позивач з 01.04.1977 по 04.07.1977 працював на Бакинській швейній фабриці ім. Володарського, що вбачається з записів в трудовій книжці позивача (а.с.11-зворот). Також, в період з 03.11.1977 по 21.11.1979 проходив військову служба, що вбачається з військового квитка позивача (а.с.9-10).
Водночас, позивачем не надано, а судом не встановлено чіткого періоду навчання перед початком проходження військової служби (до 03.11.1977) та після завершення проходження військової служби (після 21.11.1979). Матеріалами справи лише підтверджено, що 1976 році позивач вступив до Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки, а в 1978 році закінчив повний курс вказаного технікуму.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність чітких даних (дата, місяць, рік) щодо дати початку, дати переривання та дати продовження навчання, не є формальними неточностями та ставить під сумнів можливість зарахуванням вказаних періодів навчання до страхового стажу позивача шляхом простого виключення з загального періоду навчання періоду проходження військової служби без надання довідок про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки з зазначенням конкретних періодів початку та закінчення навчання (дата, місяць, рік).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що періоди навчання в Бакинському електротехнікумі зв`язку Азербайджанської республіки з 1976 року по 17.04.1981 рік не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для його зарахування до загального страхового стажу позивача.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору у розмірі 992,40 грн., сплаченого при звернення до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи в Ленкоранському СКТБ НПО КИ с ОЗ «Каспій» з 15.06.1988 по 30.12.1994 до загального страхового стажу.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець