Справа № 500/6965/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/6965/21 пров. № А/857/3480/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Кушнерика М.П.,

суддів Гінди О.М., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року, прийняте суддею Осташ А.В. в м.Тернополі, у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження, у справі № 500/6965/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2021 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 12.04.2021 № 0-1915; скасувати податкову вимогу від 09.08.2021 № 0-1918, яка сформована на підставі наведеного рішення.

Позовні вимоги мотивує тим, що є зареєстрований як фізична особа - підприємець та є власником виробничо-торгових приміщень в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 759.8 кв.м.

Основу зазначеного об`єкта нерухомого майна становлять виробничі приміщення (розкрійний відділ, майстерня, відділення прасування, склад готової продукції тощо), що в сукупності із адміністративними й допоміжними приміщеннями, становлять єдиний комплекс, призначений для здійснення виробничо-господарської діяльності - швейного виробництва.

Здійснює серійне виробництво одягу під знаком для товарів та послуг " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", власником якого він є на підставі свідоцтва на знак для товарів та послуг, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 25.06.2011, а відтак використовує об`єкти нерухомості за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (діяльність з виробництва одягу).

Позивач вважає оспорене податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік від 12.04.2021 № 0-1915 на суму 32894,91 грн. незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 12.04.2021 № 0-1915 на суму 32894,91 грн.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 09.08.2021 № 0-1918.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесено на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України. Оскільки сума податкового зобов`язання визначена в податковому повідомленні-рішенні стала узгодженою, відповідач відповідно до статті 59 ПК України сформував 09.08.2021 та надіслав позивачу податкову вимогу № 03-1918.

Об`єкт нежитлової нерухомості, що належить позивачу не підлягає звільненню від оподаткування згідно пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 09.02.2011 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В04 № 037329.

Основними видами діяльності позивача є: код КВЕД 14.19 виробництво іншого одягу й аксесуарів; код КВЕД 47.71 роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; код КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, про що свідчить витяг з реєстру платників єдиного податку.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником 1/1 частки виробничо-торгових приміщень в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 759.8 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 01.02.2013 державним реєстратором Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Яцишин O.P.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.03.2003 позивач придбав у відкритого акціонерного товариства "Сервіс Тернопілля" цегляну будівлю адмінбудинку, що зазначена на генплані під літерою "А" і знаходилась за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Текстильна, 34, нежитловою площею 754,0 кв.м. та провів перепланування викуплених приміщень адмінбудинку під виробництво та реалізацію швейних виробів з влаштуванням шатрового даху.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради "Про затвердження акта державної приймальної комісії" від 31.03.2006 № 503 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструкції викуплених приміщень під адміністративно-виробничі приміщення з підприємством торгівлі та влаштуванням шатрового даху загальною площею 759.8 кв.м.

До складу об`єкта нерухомого майна (виробничо-торгових приміщень за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Текстильна, 34, загальною площею 759.8 кв.м.) входять згідно опису: І вхід в підвал площею 7,6 кв.м., II підвал площею 97,5 кв.м, III сходова клітка площею 15,5 кв.м., IV підвал площею 83,1 кв.м.; 1-1-1 вхідний тамбур площею 2,9 кв.м., 1-1-2 коридор площею 9,4 кв.м., 1-1-3 зал-виставка продаж площею 46,8 кв.м., 1-1-4 кабінет площею 17,8 кв.м., 1-1-5 коридор площею 2 кв.м., 1-1-6 коридор площею 18,7 кв.м., 1-1-7 паливна площею 14,7 кв.м., 1-1-8 склад площею 28,8 кв.м., 1-1-9 туалет площею 1,9 кв.м., 1-1-10 туалет площею 1,8 кв.м., 1-1-11 розкрійний відділ площею 25,3 кв.м., 1-1-V сходова клітка площею 15,3 кв.м.; 2-2-1 коридор площею 3,4 кв.м., 2-2-2 майстерня площею 10,2 кв.м., 2-2-3 цех площею 66,2 кв.м., 2-2-4 коридор площею 18,7 кв.м., 2-2-5 кабінет площею 12,7 кв.м., 2-2-6 кімната персоналу площею 11,7 кв.м., 2-2-7 душова площею 4,5 кв.м., 2-1-8 кладова площею 2 кв.м., 2-2-9 санвузол площею 4,3 кв.м., 2-2-10 умивальня площею 4,4 кв.м., 2-2-11 відділення прасування площею 32,2 кв.м., 2-2-VI сходова клітка площею 15,4 кв.м.; 3-3-1 коридор площею 25,3 кв.м., 3-3-2 кабінет площею 14,7 кв.м., 3-3-3 кабінет площею 30 кв.м., 3-3-4 кабінет площею 34,1 кв.м., 3-3-5 кімната відпочинку пл. 18,3 кв.м., 3-2-6 туалет площею 1,9 кв.м., 3-3-7 коридор площею. 2,5 кв.м., 3-3-8 ванна площею 4,4 кв.м., 3-3-9 кладова площею 2,5 кв.м., 3-3-10 кабінет площею 35,9 кв.м., 3-3-VII сходова клітка площею 15,4 кв.м.

Головним управління ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1915 від 12.04.2021 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік на суму 32894,91 грн

09.08.2021 відповідачем винесено податкову вимогу № 0-1918 про сплату податкового боргу в розмірі 32894,91 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Разом з тим, згідно підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) "Будівлі промислові та склади" належить клас (код 1251) "Будівлі промислові", який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Відтак, з метою правильного застосування норм підпункту 266.2.2 Податкового кодексу України при визначені будівель промисловості в розрізі об`єкта оподаткування необхідно керуватись вимогами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Крім того, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 у справі № 819/2191/17, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області форми "Ф" № 55683-13 від 19.06.2017 про визначення податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, код платежу 18010200, за 2016 рік на суму 35470,04 грн. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області форми "Ф" № 12608-17 від 16.11.2017 на суму 35470,04 грн. податкового боргу.

Постановою Верховного Суду від 21.02.2020 залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року.

Верховним Судом зазначено, що належні позивачу на праві власності виробничо-торгові приміщення за всіма своїми об`єктивними будівельно-технічними характеристиками є промисловою будівлею. Основу зазначеного об`єкта нерухомого майна становлять виробничі приміщення (розкрійний відділ, майстерня, відділення прасування, склад готової продукції тощо), що в сукупності із адміністративними й допоміжними приміщеннями, становлять єдиний комплекс, призначений для здійснення виробничо-господарської діяльності - швейного виробництва.

Також, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 28.09.2020 по справі № 500/1849/20 визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 09.01.2020 № 0124710/1-5404-1915 на суму 14147,48 грн., № 0381120/1-5404-915 на суму 11143,74 грн. і № 0-1915 від 04.05.2020 на суму 31706,45 грн., податкову вимогу № 25019-54 від 31.03.2020. Дане рішення суду набрало законної сили.

Вказані обставини не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини в силу норм частини четвертої статті 78 КАС України.

Судом встановлено, що діяльність позивача відноситься до діяльності промислових підприємств, спрямована на виробництво товарів і послуг, тому належні позивачу виробничо-торгові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 759.8 кв.м, як виробничі, так і адміністративні й допоміжні, відносяться в розумінні підпункту 266.2.2 "є" пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України до "будівель промисловості, зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств".

Відповідно, належні позивачу виробничо-торгові приміщення згідно з підпунктом 266.2.2 "є" пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі № 500/6965/21, без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець