Справа № 160/408/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 160/408/21

адміністративне провадження № К/990/19980/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №160/408/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила:

зобов`язати Державну екологічну інспекцію України скасувати запис у трудовій книжці про звільнення з посади та накладення дисциплінарного стягнення;

стягнути з Державної екологічної інспекції України на її користь невиплачену заробітну плату за період з 10 квітня 2020 року по останній день ліквідації державного органу, без обов`язкових податків та зборів;

зобов`язати Державну екологічну інспекцію України здійснити відрахування обов`язкових податків та зборів із суми заробітної плати, присудженої судом на користь позивачки;

зобов`язати Державну екологічну інспекцію України винести наказ про звільнення позивача з посади завідувача сектору державного екологічного нагляду (контролю) надр старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області, у зв`язку з ліквідацією державного органу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2020 року № 802, та внести відповідний запис до трудової книжки;

стягнути з Державної екологічної інспекції на користь позивачки вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо не скасування запису в трудовій книжці позивача про припинення державної служби та звільнення позивачки з посади на підставі наказу від 09 квітня 2020 року №20-к «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області скасувати запис у трудовій книжці позивачки про припинення державної служби та звільнення її з посади.

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачці невиплачену заробітну плату за період з 10 квітня 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі позивачка з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі представник позивачки посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та вказує, що: «у єдиному державному реєстрі судових рішень не вдалося встановити жодного рішення Верховного Суду, де була б висловлена правова позиція щодо пропуску строку, встановленого частиною дев`ятою статті 9 Закону України «Про державну службу» та наслідки пропуску цього строку для позивача чи іншої особи, яка безпосередньо такого порушення не вчиняла, але поновлення прав якої знаходиться у прямій залежності від даної обставини».

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд звертає увагу скаржника, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Таким чином, представник позивача у касаційній скарзі фактично описав обставину, що стала підставою для звільнення позивачки з посади, в загальному зазначив норму Закону України "Про державну служубу" та послався на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, але це не є належним правовим обґрунтуванням, оскільки не зазначено норму права, у якій відсутній висновок Верховного Суду та відповідно не обґрунтовано необхідність його формування, що унеможливлює відкриття касаційного провадження у справі №160/408/21.

Інша мотивувальна частина касаційної скарги містить нормативно-правове обґрунтування, проте Суд не наділений повноваженнями на власний розсуд з контексту скарги вибирати ті норми права, із застосуванням яких не погоджується скаржник.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №160/408/21 повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяМ.В. Білак