Справа № 286/475/22
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/475/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5319281 від 15.02.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., мотивуючи тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він - ОСОБА_1 , 15.02.2022 року біля 10 год. 50 хвилин, рухаючись на легковому автомобілі на трасі Київ-Чоп 236 км, в крайній лівій смузі для руху при вільній правій, перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки, а також під час перевірки документів не пред`явив поліс ОСЦПВВН на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 а ПДР. Однак, це не відповідає дійсності, і вказане правопорушення він не здійснював. Доказів скоєння ним порушення поліцейський не надав, не пояснив причину зупинки, а тому не мав права надавати йому, як водієві, подальші вказівки, щодо пред`явлення документів, розгляду справи тощо. Ним же на вимогу поліцейського було надано посвідчен¬ня водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, а на рахунок полісу договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів пояснив, що він є в он-лайні. Дорожньо-транспортну пригоду він не скоював, а тому поліс не перевіряється.

Вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст. 264 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також положення ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 11 ч.1 ст.23 та ст.35 Закону України «Про національну поліцію», які чітко визначають послідовність дії працівників підрозділів ДПС при порушенні учасниками дорожнього руху ПДР.

Крім того, при складані протоколу, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст.268 КупАП, про що робиться відмітка в протоколі, чого відповідачем не було зроблено.

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Підставою вимоги у водія, тобто у нього, пред`явити документи передбачені п.2.1. ПДР України вказано саме порушення ним ПДР. Тобто, вказана підстава, що передбачена п. 2 ч. 1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-V1 11, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та /або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав ). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносин не було. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Він рахує, що працівник поліції безпідставно, без належних доказів притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою Овруцького районного суду від 08.06.2022 було задоволено клопотання відповідача та заяву позивача і замінено первісного відповідача - Головне управління Національної поліції України в Житомирській області на належного - управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

Представником відповідача управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. При цьому вказала, що основним посиланням позивача є те, що правопорушення він не робив, поліс був в он-лайні та ДТП він не скоював, тому і поліс перевіряти інспектору поліції не потрібно.

Однак, наведене не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наступним.

Так, відповідно до постанови інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Носальського Володимира Івановича від 15.02.2022 в с. Анета траса Київ-Чоп, 236 км., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі для руху при вільній правій та при цьому перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки, а також під час перевірки документів він не пред`явив поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2. 4 а ПДР України.

В даному випадку позивач порушив вимоги п.п 11.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила), а саме, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

При цьому він перетнув розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках; позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка); позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до пунктів 2.1 ґ), 2.4 Правил дорожнього руху, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 21.3, 21.4 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач мав право перевіряти наявність у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так як у відповідача були наявні достатні підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, а транспортний засіб є знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Крім того, до матеріалів позовної заяви, вказаного полісу також не долучено, що вказує на його можливу відсутність у позивача і законне винесення інспектором поліції оскаржуваної постанови. Сам позивач не заперечує факту не пред`явлення на вимогу поліцейського полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так як було виявлено факт вчинення позивачем порушення вимог ч. 1 ст. 122 КупАП, ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КупАП, тому інспектор, як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, дійшов до висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки санкція вказаної статті передбачає вищий розмір адміністративного стягнення. Тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки позивач при складанні інспектором патрульної поліції відносно нього постанови про адміністративне правопорушення не мав при собі та не пред`явив поліс (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому постанова інспектора патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є законною і обґрунтованою.

Окремо зауважує, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт руху в крайній лівій смузі та перетин розмітки 1.1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VII1 визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Однак жодна норма закону не зобов`язує патрульного поліцейського фіксувати адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи інспектор Носальський В.І. здійснював відеофіксацію на нагрудну камеру поліцейського, про що стоїть відмітка в оскаржуваній постанові, а саме п. 7 «До постанови додається»: відео з камери 475680.

Однак, представник звертає увагу суду, що відповідно до Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» ( Розділ VIII, п.3) строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції - 60 діб; 4) під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань. Оскільки постанова була винесена 15.02.2022, на момент отримання_ухвали суду, а саме: 16.06.2022, відео з бодікамери інспектора відсутнє.

Після зупинки транспортного засобу позивача, поліцейський представився та озвучив причину зупинку, роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КупАП, відповідно до ст. 279 КУпАП повідомив про час місце розгляду справи.

Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому він жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того він жодним чином їх і не заперечував.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази та врахувавши доводи сторін, наведені в заявах, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5319281 від 15.02.2022, вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 грн., що передбачено санкцією ч.1 ст. 126 КупАП, за те, що 15.02.2022 о 10 год. 50 хв. в с. Анета Новоград-Волинського району на трасі Київ-Чоп 236 км., він - ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі для руху при вільній правій та при цьому перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки, а також під час перевірки документів не пред`явив поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 а ПДР України. Додатком до постанови вказано відео з камери №475680.

Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, є порушення правил розташування транспортних засобів на дорозі, а саме: рух в крайній лівій смузі для руху при вільній правій ( ч.2 ст. 122 КУпАП), порушення вимог розмітки проїзної частини доріг (ч.1 ст.122 КУпАП) та керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( ч.1 ст. 126 КУпАП).

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху України (ПДР) останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 8.1. ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальника.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

За приписами п.11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Правила дорожнього руху України містять Розділ 34, з абзацу 3 якого слідує, що горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Абзац 4 вказаного Розділу Правил дорожнього руху України вказує, що лінію 1.1 перетинати забороняється.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», на яку посилається позивач, обгрунтовуючи свої вимоги, водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктами 2.1, 2.4 ПДР також закріплено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед інших документів і чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також серед іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тобто, вказані норми права визначають обов`язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред`явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вказує на те, що поліс страхування може бути пред`явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Частиною 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З ч. 1ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування у даній справі є факт пред`явлення/не пред`явлення страхового полісу та обов`язок надати такий на вимогу працівника поліції.

Позивач факт вчинення ним адміністративних правопорушень заперечив. Вказує, що поліс у нього наявний, а відповідач може перевірити чинність такого в он-лайні.

Однак, аналіз змісту вищевказаних правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, дає підстави для висновку про те, що на вимогу поліцейського водій механічного транспортного засобу повинен безпосередньо пред`явити для перевірки, зокрема, і поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Заперечення ж позивачем факту порушення ним правил розташування транспортних засобів на дорозі, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки вказані обставини будь-якими доказами об`єктивно не підтверджені.

Згідно ж позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності, не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Під час розгляду справи інспектор Носальський В.І. здійснював відеофіксацію на нагрудну камеру поліцейського, що підтверджується відміткою в оскаржуваній постанові, а саме п. 7 «До постанови додається»: відео з камери 475680.

Однак, як звернула увагу суду представник відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідно Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Розділ VIII, п. 3 строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характерні тик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції,- 60 діб; 4) під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань. Оскільки, постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена 15.02.2022 на момент отримання_ухвали суду, а саме: 16.06.2022 відео з бодікамери інспектора відсутнє по причині закінчення строку зберігання відеозаписів.

При цьому, суд враховує, що ухвалою Овруцького районного суду від 08.06.2022 було задоволено клопотання відповідача та заяву позивача і замінено первісного відповідача, визначеного позивачем, - Головне управління Національної поліції України в Житомирській області на належного - управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, а також умови воєнного стану, що потягли зміну територіальної підсудності судових справ згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку з неможливістю Овруцьким районним судом Житомирської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, що і потягло, в свою чергу, не надання відповідачем доказів в строк.

Таким чином, за наведеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін, враховуючи обставини справи та зважаючи, що позивачем не заперечується факт не пред`явлення ним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а стверджується лише факт повідомлення ним поліцейського, що поліс є онлайн і, оскільки, ДПТ він не зробив, а тому поліс не перевіряється, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності грунтується на законі, є прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП із дотриманням вимог ч. 2 ст. 36, ч.ч. 1,2 ст. 122 КУпАП.

Відтак, за встановлених обставин справи та визначеного правового врегулювання, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Л. Гришковець