Справа № 743/1361/21
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1361/21
Провадження № 2-а/743/1/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Павленко О.В., при секретарі судового засідання Довбенко О.М.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 батальйону, 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції Левчука Артема Петровича, та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 2 батальйону, 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції Левчука А.П., та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4971569 від 31.10.2021, винесену щодо нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаною постановою позивача протиправно було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн, за те, що він, нібито, 31.10.2021, приблизно о 08 год. 30 хв., на 446 км автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин керував автомобілем марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар та ДХВ (денні ходові вогні). Водночас, позивачем було увімкнено світло на автомобілі. Крім того, ч. 2 ст. 122 КУпАП розповсюджується лише на транспортні засоби, які розпочинають свій рух чи змінюють свій напрямок руху, при цьому, водій не вмикає повторювач лівого або правого повороту. А автомобіль, яким керував позивач, перерубував у русі та був зупинений працівниками поліції, і жодного початку чи зміни напряму руху позивач не робив. Відтак, у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Бредюк О.М. не з`явилися. Від останнього до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати у його та позивача відсутність та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, поліцейський Левчук А.П., у судове засідання не з`явився. Від його представника до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Суть заперечень зводиться до того, що 31.10.2021 поліцейським Левчуком А.П. при здійсненні патрулювання на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин на 446 км о 08 год. 31 хв. було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: водій транспортного засобу Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , як було встановлено пізніше ОСОБА_1 , керував транспортним засобом поза населеним пунктом та не увімкнув ближнє світло фар або денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, що є порушенням, передбаченим ч. 2 ст. 122 КУпАП. Після встановлення особи порушника, йому було повідомлено про розгляд справи щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП. Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини вчинення правопорушення, заслухавши та врахувавши усні пояснення порушника, поліцейським, як уповноваженою особою органу Національної поліції, було винесено оскаржувану постанову. Оскільки відповідно до п. 9.8 ПДР, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а вразі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Вказаний пункт ПДР прирівнює ближнє світло фар до денних ходових вогнів. При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР, денні ходові вогні є зовнішніми світловими приладами, а не попереджувальними сигналами, і в разі порушення правил користування ними, таке порушення буде порушеннями правил користування освітлювальними приладами, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відтак, оскаржувана постанова поліцейського є правомірною.

Представник відповідача, Департаменту патрульної поліції НПУ, у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Від нього до суду не надходило відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4971569 від 31.10.2021, винесеної поліцейським 2 батальйону, 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції Левчуком А.П., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 510 грн, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке полягало у тому, що 31.10.2021, приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_1 , на 446 км автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин керував автомобілем марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар та ДХВ (денні ходові вогні) поза населеним пунктом в період 01 жовтня по 01 травня, чим порушив п. 9.8 ПДР.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пп. 2 п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Вказаний пункт ПДР прирівнює ближнє світло фар до денних ходових вогнів.

Згідно з п. 1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, ближнє світло фар, тоді, коли воно використовується з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, є за своєю суттю зовнішнім освітлювальним приладом.

П. 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 ПДР фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п. 9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР України настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, як вважає позивач.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

Таким чином, доводи позивача щодо неправильної кваліфікації поліцейським ОСОБА_2 вчиненого правопорушення є невірними та не заслуговують на увагу.

Водночас, згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 73, 74 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з досліджених судом відеозаписів, що містяться на оптичному носії, наданим відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, вбачається лише процедура розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Однак, сам факт вчинення ОСОБА_1 31.10.2021 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке полягало у керуванні ним, в порушення п. 9.8 ПДР, автомобілем марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар та ДХВ (денні ходові вогні) поза населеним пунктом в період 01 жовтня по 01 травня, на досліджених відеозаписах відсутній.

Будь-які інші докази, які підтверджують вчинення 31.10.2021 позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Як вже зазначалось, процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень діючого процесуального законодавства, покладено на відповідача.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів правомірності дій поліцейського Левчука А.П., які виразились у винесенні ним 31.10.2021 постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, якщо під час розгляду справи вина у вчиненні адміністративного правопорушення не була доведена належними та допустимими доказами, це має прирівнюватись до доведеної невинуватості.

Аналізуючи усі обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке на нього 31.10.2021 було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи положення ст. 286 КАС України та ст. 247 КУпАП, специфіку здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, передбачене ст. 122 КУпАП, а саме те, що постанова про накладення адміністративного стягнення у таких справах виноситься поліцейським після вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, при перегляді такої постанови у судовому порядку та її скасуванні, у тому числі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідна справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю судом.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова серії ЕАО № 4971569 від 31.10.2021 скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 241 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського 2 батальйону, 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції Левчука Артема Петровича (вул. Драгоманова, 19, м. Ковель Волинської області) та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ: 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАО № 4971569 від 31.10.2021, винесену поліцейським 2 батальйону, 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядовим поліції Левчуком Артемом Петровичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 510 грн, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Павленко