Справа № 156/156/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 156/156/22 пров. № А/857/10671/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Глушка І.В., Улицького В.З.

за участі секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Нововолинської міської ради на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23 червня 2022 року, ухвалене суддею Федечко М.О. у смт. Іваничі у справі № 156/156/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нововолинської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 5 від 01.02.2022 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 23 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 5 від 01 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1, 5, 9 статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Стягнуто із бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нововолинської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 496,20 грн. та 4000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели факт вчинення позивачкою адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 5, 9 ст. 96 КУпАП.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач - виконавчий комітет Нововолинської міської ради, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що правопорушення, які вчинила позивачка є триваючими, тому з моменту їх виявлення відповідач не пропустив строк накладення адміністративного стягнення. Суть вчинених правопорушень полягає в тому, що позивачка здійснила добудову до житлового будинку без дозволу на проведення будівельних робіт та експлуатує вказану прибудову без введення її в експлуатацію.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що, на підставі направлення на проведення позапланового заходу контролю від 17 січня 2022 року № 6, відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (далі Відділ ДАБК) провів позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки 27 січня 2022 року Відділ ДАБК склав акт № 6.

У акті перевірки Відділ ДАБК зафіксував те, що позивачка влаштувала фундамент та стіни для прибудови нового приміщення, що безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку, при цьому, змінилась загальна площа приміщення квартири у зв`язку із зміною геометричних розмірів забудови; на період перевірки закінчений будівництвом об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію; реконструкція квартири в житловому будинку здійснювалась без документів, що надають право на виконання будівельних робіт (замовник не подав повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу ДАБК), без належно розробленої та затвердженої проектної документації.

У той же день Відділ ДАБК склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому встановив, що позивачка вчинила адміністративні правопорушення передбачені ч. 1, 5, 9 ст. 96 КУпАП, а саме: порушення вимог законодавства, будівельних норм стандартів і правил під час реконструкції об`єктів; виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт та експлуатація об`єктів будівництва не прийнятих в експлуатацію.

01 лютого 2022 року Відділ ДАБК прийняв постанову, на підставі якої позивачку притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 1, 5, 9 ст. 96 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 КУпАП, порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 цієї статті, виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 9 статті 96 КУпАП передбачено те, що експлуатація об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивачка вчинила адміністративні правопорушення передбачені ч. 1, 5 та 9 ст. 96 КУпАП, відповідач надав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зафіксував відповідний факт та матеріали фотофіксації на яких видно збудований об`єкт прибудови.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, як доказ, має містити, зокрема, час вчинення адміністративного правопорушення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, такий не має інформації про час вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення часу вчинення адміністративного правопорушення при складанні протоколу є обов`язковим і має значення, як для встановлення особи, яка дійсно вчинила правопорушення, так і для застосування строків притягнення до адміністративної відповідальності та застосування закону про адміністративну відповідальність.

Протокол, у якому не вказаний час вчинення правопорушення не дає можливості встановити дійсні обставини справи, а тому не є доказом вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд встановив те, що відповідач не встановив час вчинення вказаних вище адміністративних правопорушень, оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення відповідні дані відсутні, а інших доказів, на підтвердження зазначених обставин, відповідач не надав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до конструкції норми, яка є у ч. 1, 5 ст. 96 КУпАП, передбачені нею правопорушення є завершеними, тобто вчиненими, з моменту проведення реконструкції об`єкта та закінчення будівельних робіт на об`єкті. Отже, встановлення часу вчинення цих адміністративних правопорушень є важливим для застосування строку притягнення особи до відповідальності.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачка придбала будинок за адресою: АДРЕСА_2 21 грудня 2011 року. Відповідно до технічного паспорта від 16 січня 2012 року, прибудова про яку йде мова у цій справі, вказана у технічному паспорті і зображена на плані будинку. Отже, встановлення часу вчинення цих адміністративних правопорушень є важливим для встановлення особи, яка вчинила наведені вище правопорушення.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що чинна редакція статті 96 КУпАП викладена в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» № 1817-VIII від 17.01.2017 року і набрала чинності 10.06.2017 року. Отже, встановлення часу вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, 5 та 9 ст. 96 КУпАП є важливим для застосування закону про адміністративну відповідальність, чинного на час їх вчинення.

Крім того, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 96 КУпАП, є триваючим та починається з моменту можливості експлуатації збудованого та не введеного в експлуатацію об`єкта будівництва, тому актуальним є питання застосування закону про адміністративну відповідальність в часі.

Наведене свідчить про те, що відповідач прийняв постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, не маючи достатніх доказів про те, що саме позивачка вчинила адміністративне правопорушення.

Крім того не знаючи часу вчинення правопорушення неможливо кваліфікувати дії позивачки, як порушення ч 1, 5 та 9 статті 96 КУпАП, що робить неможливим притягнення її до відповідальності.

Тому постанову № 5 в справі про адміністративне правопорушення необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд для встановлення часу вчинення правопорушення та, відносно цього, особи, яка його вчинила.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач не встановив час вчинення адміністративного правопорушення, постанову необхідно скасувати та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи та порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати.

При цьому, апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом скасування оскарженої постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення до компетентного органу на новий розгляд.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 та 3 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивачка сплатила 496,20 грн.

Позивачка також понесла судові витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 8 від 11.02.2022 року.

Апеляційний суд задовольнив позов частково, щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що розмір судового збору у справах про адміністративні правопорушення є сталий, незалежно від кількості позовних вимог, апеляційний суд вважає, що на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 496,20 грн. судового збору та 4000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки відповідач не заперечує їх розмір, а суд не вправі самостійно їх зменшувати.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Нововолинської міської ради задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23 червня 2022 року у справі № 156/156/22 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 5 від 01 лютого 2022 року та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради судові витрати у вигляді судового збору в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) та витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. В. Глушко
В. З. Улицький
Повний текст постанови складений 29.07.2022 року