Справа № 320/6574/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 серпня 2022 року Київ № 320/6574/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог і рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу № Ф-8176-57 від 12.11.2020.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Адміністративний позов не відповідає вимогам, передбаченим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.

У силу вимог частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абзацами 4-6 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку (абзаци восьмий, дев`ятий частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI).

Натомість за змістом Закону № 2464-VI, цей Закон може, зокрема, встановлювати особливості адміністративної процедури досудового врегулювання спорів, але не може визначати порядок судового оскарження з порушенням гарантій платника єдиного внеску.

Закон № 2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а не статтею 25 Закону № 2464-VI.

Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску викладений у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19.

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема, у постанові від 05.03.2021 у справі № 640/9172/20.

При цьому Верховний Суд постановою від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19 відступив від висновків, викладених у постановах від 31.01.2019 у справі № 802/983/18-а, від 08.08.2019 у справі № 480/106/19, від 19.03.2020 у справі № 140/1757/19, від 28.05.2020 у справі № 200/11547/19-а, від 11.02.2021 у справі № 580/3380/19 та інших з аналогічною правовою позицією.

У постанові від 25.02.2021 Верховний Суд сформулював правову позицію, що строк, протягом якого особа може звернутись до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги. Судова палата дійшла висновку, що Закон № 2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для судового оскарження та/або послідовного застосування цього ж 10-денного строку двічі поспіль у разі незадоволення скарги, поданої в адміністративному порядку. Отже, платник єдиного внеску для захисту своїх прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 Кодексу, а не статтею 25 Закону № 2464-VI.

Таким чином строк на оскарження до суду вимоги про сплату боргу, щодо якої не застосовувалась процедура адміністративного оскарження, складає шість місяців.

Предметом цього спору є податкова вимога Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу № Ф-8176-57 від 12.11.2020.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не скористався порядком досудового порядку вирішення спору.

Судом встановлено, що із цим позовом позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 14.07.2022, що підтверджується конвертом (штриховий кодовий ідентифікатор 173), тобто з пропуском визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Так, на сторінці 2 в абзаці 8 позовної заяви позивачем при зазначенні, коли саме ним отримано оскаржувану вимогу вказано дату «__.__.2021 року».

При цьому, за твердженням позивача, 26.05.2021 було заблоковано його банківські картки та співробітниками АТ «Універсал Банк» було надіслано на його адресу копію постанови про арешт коштів боржника від 26.05.2021.

Із КП «ДСС» судом встановлено, що позивач 03.11.2021 звертався до Київського окружного адміністративного суду з таким самим позовом, справі присвоєно номер № 320/14488/21. Відповідно до ухвали суду від 11.11.2021 про залишення позову без руху, судом встановлено, що у матеріалах позовної заяви були наявні заяви позивача до податкового органу та виконавчої служби про надання примірника оскаржуваної вимоги датовані 01.11.2021. Також у межах справи № 320/14488/21 встановлено, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що копію оскаржуваної вимоги ГУ ДПС у Київській області про сплату боргу № Ф-8176-57 від 12.11.2020 він отримав саме 20.10.2021, а також письмових пояснень стосовно причин, що зумовили його звернутись до податкового органу та виконавчої служби із заявами тільки 01.11.2021, у той час як про арешт коштів та те, що його було накладено на підставі спірної вимоги позивач, як сам зазначав у позові, дізнався 26.05.2021, а також відповідних доказів на підтвердження наявності цих причин.

28.12.2021 суд своєю ухвалою повернув позовну заяву у справі № 320/14488/21 у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху.

В апеляційному порядку позивач ухвалу про повернення позовної заяви у справі № 320/14488/21 не оскаржував, отже погодився з її змістом.

При цьому, у межах цієї справи позивачем не долучено заяв позивача до податкового органу та виконавчої служби про надання примірника оскаржуваної вимоги датовані 01.11.2021.

Натомість позивачем надано копію листа відповідача від 07.07.2021 про направлення цієї вимоги та конверт (поштове відправлення 295), з якого не можливо встановити фактичну дату отримання спірної вимоги. Крім того, із цієї копії конверту взагалі не вбачається, що саме направлялось позивачу, і, коли.

Судом також встановлено, що 24.06.2021 у Київському окружному адміністративному суді зареєстрована позовна заява у межах справи № 320/7501/21 до цього самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що і в справах № 320/14488/21 та № 320/6574/22.

Відповідно до ухвали від 29.06.2021 у справі № 320/7501/21 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано надати позивачу копію конверту, в якому надійшла оскаржувана вимога, або зазначити про інший спосіб отримання копії оскаржуваної вимоги, заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску; надати копію вимоги ГУ ДПС у Київській області про сплату боргу №Ф-8176-57 від 12.11.2020.

ОСОБА_1 вимоги ухвали суду від 29.06.2021 проігнорував, у зв`язку із чим позов було повернуто відповідно до ухвали від 30.07.2021, яку він також в апеляційному порядку не оскаржував.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду, а позовна заява не містить заяви про поновлення цього строку.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У позові позивач посилається на заяви, з якими у червні 2021 року він звернувся до ГУ ДПС у Київській області про надання оскаржуваної вимоги.

Проте у матеріалах позову відсутні такі заяви.

Крім того, позивачем в переліку додатків до позову у пункті 2 зазначено «Заява про забезпечення позову», однак цієї заяви в матеріалах позову не виявлено.

У силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні до суду із цим позовом, позивачеві слід було сплатити 992, 40 грн.

На підтвердження сплати судового збору позивачем приєднано копію фіскального чеку від 14.06.2021 № про сплату 1362, 00 грн.

У свою чергу, із КП «ДСС» Київського окружного адміністративного суду встановлено, що фіскальний чек від 14.06.2021 № про сплату 1362, 00 грн. судового збору був доказом у межах судового провадження у справі № 320/14488/21.

Судом установлено, що ухвалою суду від 28.12.2021 у справі № 320/14488/21 позовну заяву повернуто позивачу. Проте питання про повернення судового збору не вирішувалось.

Оскільки представлена суду в якості доказів сплати судового збору копія фіскального чеку від 14.06.2021 № була доказом в межах адміністративної справи № 320/14488/21, суд не приймає її в якості доказів сплати судового збору за подання цього позову.

Разом із тим, позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням у межах адміністративної справи № 320/14488/21 про повернення йому сплаченого судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів у придатному для читання вигляді;

- копії конверту у придатному для читання вигляді, в якому надійшла оскаржувана вимога, або зазначити про інший спосіб отримання цієї вимоги та надати відповідні докази на його підтвердження;

- письмових пояснень стосовно причин, що зумовили звернення до податкового органу та виконавчої служби із заявами тільки 01.11.2021, у той час як про арешт коштів та те, що його було накладено на підставі спірної вимоги позивач дізнався 26.05.2021, та відповідних доказів на підтвердження наявності цих причин;

- заяв до податкового органу та виконавчої служби про надання примірника оскаржуваної вимоги датовані 01.11.2021, які долучались до позовної заяви у межах справи № 320/14488/21;

- заяви до податкового органу про надання примірника оскаржуваної вимоги датовану червнем місяцем 2021 року, яка не долучена до цієї позовної заяви

- заяви про забезпечення позову, яка зазначена у пункті 2 додатків до позову, однак не подана позивачем;

- оригіналу документа про сплату 992, 40 грн. судового збору за вимогу майнового характеру.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.