Справа № 219/1797/22
Суддя: Худіна О. О.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/1797/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року

Артемівський міськрайонний суду Донецької області в складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Орищиної І.А.,

представника позивача Кузнецова А.І.,

представника відповідача Овечко Я.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції адміністративну справу за позовом адвоката Кузнецова Анатолія Ігоровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора СРПП ВП № 4 Синельниківського РУП лейтенанта поліції Овечко Ярослава Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі БАВ № 604868 від 25.05.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Кузнецов Анатолій Ігорович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора СРПП ВП № 4 Синельниківського РУП лейтенанта поліції Овечко Ярослава Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі БАВ № 604868 від 25.05.2022 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2022 року, відкрито провадження, та справу призначено до судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог адвокат вказав, що 25.05.2022 року інспектором поліції СРПП ВП № 4 Синельниківського РУП лейтенантом поліції Овечко Я.Р. відносно ОСОБА_1 складено постанову серії БАВ № 604868 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 гривень. З даною постановою позивач не погоджується і вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у встановлений час він керував транспортним засобом, який був розмитнений і зареєстрований у встановленому Законом порядку. ОСОБА_1 є волонтером, який разом із знайомими вирішили передати автомобіль ЗСУ. Перед тим, як передати до ЗСУ автомобіль, останній потребував ремонту. Для цього ОСОБА_1 необхідно було відвести транспортний засіб «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 до станції технічного обслуговування, бо він був з технічними пошкодженнями. Внаслідок цих подій, 25.05.2022 року приблизно о 10-55 годині позивач керуючи зазначеним транспортним засобом рухався по вул.. Соборній в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, не порушуючи жодних правил дорожнього руху. Був зупинений працівниками патрульної поліції, які в порушення вимог ст.. 35 ЗУ «Про національну поліцію», не представившись і не повідомивши його про причину зупинки автомобіля і перевірку документів, одразу почали вимагати надати документи. З метою перевірки змісту багажника. Відчинивши багажник автомобіля, працівники патрульної поліції перевірили його зміст і не виявили жодних заборонених предметів, а також нічого забороненого не було виявлено і в салоні автомобіля. В подальшому працівники зобов`язали ОСОБА_1 надати посвідчення водія. Після пред`явлення документів на автомобіль, водій одразу повідомив працівників патрульної поліції про те, що цей автомобіль передається до лав ЗСУ і йому необхідно цей автомобіль відремонтувати на СТО, куди він і рухався. В наслідок незаконних дій з боку працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 було складено постанову за ч. 8 ст. 121 КУпАП нібито за порушення ст.. 380 Митного кодексу України і ст..сит. 16,31 ЗУ «Про дорожній рух» за не розмитнений автомобіль. Також адвокат звертає увагу, що подія відбувалась 25.05.2022 року, в оскаржу вальній постанові відбулось виправлення з 23 на 25.

В порушення вимог КУпАП інспектором поліції не було надано до постанови жодного доказу щодо вчинення цього правопорушення. Також в постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 керував т/з «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто з номерними знаками державного зразка. Будь яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, водію не надавались для ознайомлення і не відображено в розділі 7 оскаржувальної постанови. Також, працівник патрульної поліції не роз`яснив водію права і обов`язки, не роз`яснив, що він може надати пояснення по суті цих подій, заявити клопотання, в наслідок чого ОСОБА_1 лише усно зазначив, що з цією постановою не погоджується. Також ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою.

Не заважаючи на вимоги ст..ст. 251,280 КУпАП щодо наявності доказів, співробітник поліції, опираючись лише на власну думку і припущення щодо нібито не розмитненого авто, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень та виніс оскаржувану постанову.

З посилання на ст..ст. 245,251,252,268,276,280,283,287,288,289 КУпАП, положення КАС, адвокат просив суд скасувати оскаржувану постанову та стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

У судове засідання позивач не з`явився.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Кузнецов А.І. підтримав позовні вимоги на підставі доводів викладених у позові. Вказав, що в постанові не вказані докази скоєного адміністративного правопорушення, постанова складена з порушенням інструкції, притягнення до адміністративної відповідальності позивача є безпідставним, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому відповідач Овечко Я.Р. позов не визнав, суду пояснив, що а блок посту було зупинено автомобіль під керуванням позивача. Т/з було перевірено. При наданні документів було встановлено, що документів на розмитнення не було. Однак т/з був на Донецьких номерах. Позивач вказав, що дане авто власник передав йому, а згідно закону керувати таким авто може тільки власник. Документів про волонтерську діяльність не було. Документів на передачу авто також позивачем надано не було. Відео фіксація порушення була, але в постанові не вказана. На теперішній час відео знищено за строками зберігання, тому надати його не можливо. Ним як інспектором було прийнято рішення про складання постанови, накладено стягнення, т/з повернуто позивачу. Крім того, Овечко Я.Р. підтвердив, що подія відбувалася 25.05.2022 року, а в постанові помилково вказано 23.05.2022 року, в зв`язку з чим були зроблені виправлення. Просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову винесено 25 травня 2022 року, позов подано в межах 10 денного строку з дня отримання оскаржуваного рішення.

Суд, вивчивши надані сторонами пояснення по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлені наступні фактичні обставини:

Постановою серії БАВ № 604868 від 23.05.2022 року складену інспектором поліції СРПП ВП №4 Синельниківського РУП л.п. Овечко Я.Р., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 8 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з пояснень представника позивача та інспектора поліції подія мала місце 25.05.2022 року, натомість сама оскаржувана постанова має виправлення щодо дати складання, а також дати події. А саме з «23» на «25». Вказаний факт не заперечувався і сторонами по справі.

Більш того, з наданих суду документів, а саме Витягу, наданого ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, документальної інформації щодо знищення відеоматеріалів по справі, датою події вказано 23.05.2022 року, в той же час як відповідно рапорту ДОН СП ВП № 4 СРУП ГУНП В Дніпропетровській області к.п. Карякіним В. дата скоєння правопорушення вказана 25.05.2022 року.

Крім того, як вказує інспектор поліції, факт правопорушення фіксувався відео зйомкою, однак яка не будь вказівка на даний факт у оскаржу вальній постанові відсутня. Як і відсутні будь - які інші докази скоєння правопорушення, вказаного у оскаржу вальній постанові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 604868 від 23.05.2022 року, з послідуючими виправленнями на 25.05.2022 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження №К/9901/29775/18.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень, в оскаржуваній постанові зовсім не вказано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбачених санкціями ч. 8 ст.121 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Більш того, сама постанова має певні протиріччя та виправлення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано доказів в обґрунтування своїх доводів.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 8 ст. 121 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2,4,5,9,19,20,31,73,77,134,242,249,286 КАСУ, ст.ст. 7,9,121,222,247,251,252,258,268,280 КУпАП, ст. ст. 23,35 Закону України «Про Національну поліцію», суд -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Кузнецова Анатолія Ігоровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора СРПП ВП № 4 Синельниківського РУП лейтенанта поліції Овечко Ярослава Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі БАВ № 604868 від 23.05.2022 року - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 604868 від 23.05.2022 року, складену інспектором поліції СРПП ВП № 4 Синельниківського РУП лейтенантом поліції Овечко Ярославом Романовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3), структурним підрозділом якого є Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, площа Троїцька, 2-А), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 2 серпня 2022 року.

Суддя О.О. Худіна