Справа № 804/3450/17
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2022 року Справа № 804/3450/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 804/3450/17 за позовом Приватного підприємства Ромбус-Приват до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
31 травня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Ромбус-Приват» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.02.2017 року №000961203 (Форми «Ш») про застосування штрафних санкцій у розмірі 237672,27 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами проведеної 08.02.2017 року камеральної перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення порушень платником податків щодо своєчасності сплати узгоджених грошових зобов`язань, а тому, податкове повідомлення-рішення про застосування у відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України штрафних санкцій, підлягає скасуванню.
15 вересня 2017 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Ромбус-Приват» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.
22 травня 2018 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу приватного підприємства «Ромбус-Приват» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року у справі № 804/3450/17 залишено без змін.
13.08.2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалено постанову, якою касаційну скаргу Приватного підприємства "Ромбус-Приват" задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі № 804/3450/17 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року прийнято до провадження адміністративну справу № 804/3450/17 за позовом приватного підприємства Ромбус-Приват до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про заміну сторони у справі № 804/3453/17 за позовом Приватного підприємства Ромбус-Приват до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішенням задоволено: здійснено заміну відповідача у справі №804/3450/21 з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ.
Відповідач Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 21.10.2021 року надало відзив на позовну заяву, в яких управління проти позову заперечує та зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки перевіркою встановлено порушення позивачем п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Оскільки функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів, відповідач вказав, що з метою реалізації Закону України від 20.12.2016 року №1791-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році та від 21.12.2016р. №1797-УІІІ Про внесення змін до податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, який набрав чинності з 01.01.2017р. встановленні функції контролюючих органів та було прийнято наказ прикомандирувати окремих працівників державних податкових інспекцій ГУ ДФС у Дніпропетровській області до структурних підрозділів ГУ ДФС у Дніпропетровській області. На виконання наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.01.2017 №146 Про прикомандирування працівників ДПІ, з 16.01.2017 по 31.03.2017 року працівники ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області були прикомандировані до структурних підрозділів ГУ ДФС у Дніпропетровській області з дислокацією працівників у ДПІ. Враховуючи зазначене, перевірка контролюючого органу була проведена відповідно до вимог законодавства та позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Означене податкове повідомлення-рішення оскаржено підприємством в судовому порядку. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 у справі № 804/8624/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015, у задоволенні позову ПП «Ромбус-Приват» відмовлено.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, не спростовується підприємством, що у законодавчо встановлений строк ПП «Ромбус-Приват» не сплатило узгоджену суму грошового зобов`язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням, внаслідок чого виник податковий борг в розмірі 2091633,70 грн., який частково погашений шляхом спрямування податковим органом у погашення цього боргу платежів, які здійснювались підприємством протягом червня 2016 року - січня 2017 року в рахунок сплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю відповідно до поданої податкової декларації по платі за землю на 2016 рік.
Згідно з висновками акту перевірки, в ході перевірки було встановлено несвоєчасну сплату Приватним підприємством Ромбус-Приват узгодженої суми податкового зобов`язання у зв`язку із несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку, за що передбачена відповідальність відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 21.02.2017 року, з посиланням на пункт 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, було винесено податкове повідомлення - рішення № 000961203 про застосування штрафних санкцій у розмірі 237672,27 грн. (20% від суми сплаченого узгодженого грошового зобов`язання - 1 188 394,21).
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України.
Рішенням про результати розгляду скарги від 20.04.2017 року №8342/6/99-99-11-03-01-25 Державна фіскальна служба України у задоволенні скарги відмовила та залишила податкове повідомлення - рішення № 000961203 від 21.02.2017 року без змін.

Вважаючи податкове повідомлення - рішення № 000961203 від 21.02.2017 року протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 вказаної статті визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Статтею 76 Податкового кодексу України передбачено порядок проведення камеральної перевірки, відповідно до положень якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм Податкового кодексу України суд зазначає, що камеральна перевірка проводиться без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, камеральна перевірка позивача проведена з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, яка визначена податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2015 року № - ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Проте, Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 01 січня 2017 року, змінено функції податкових інспекцій та виключено їх з переліку контролюючих органів.

Так, Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 01 січня 2017 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, щодо контрольно-перевірочної роботи.

Статтю 19-1 Податкового кодексу України, в редакції Закону України №1797-VIII, викладено в наступній редакції: "контролюючі органи виконують, зокрема такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів".

Крім того, згідно пункту 8 розділу I Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" Податковий кодекс України доповнено статтею 19-3, яка, в свою чергу, визначає функції державних податкових інспекцій. Так, згідно вказаної статті, державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Тобто, функцію контрольно-перевірочної роботи за приписами підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Таким чином, з 01 січня 2017 року організація проведення всіх без виключення перевірок платників податків відбувається виключно органами ДФС обласного та центрального рівнів.

Окрім того, у листі Державної фіскальної служби України від 17 січня 2017 року №1005/7/99-99-14-03-03-17 "Про організацію перевірок у 2017 році" зазначено, зокрема, що пунктом 8 розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797 VIII від 21 грудня 2016 року, доповнено Податковий кодекс України статтею 19-3 та викладено в новій редакції підпункт 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Отже, з 01 січня 2017 року організацію та проведення перевірок може бути здійснено, складено акт (довідку) та податкові повідомлення-рішення, вимоги (рішення) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за їх результатами) лише зазначеними вище органами.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що проведення камеральної перевірки позивача відбулось 08.02.2017 року, в той час як, чинним податковим законодавством встановлено, що всі функції з контрольно-перевірочної роботи з 01 січня 2017 року закріплені виключно за контролюючим органом обласного та центрального рівнів, суд дійшов висновку, що ДПІ в у Центральному районі м. Дніпра вийшла за межі наданих їй повноважень під час проведення камеральної перевірки позивача та оформлення результатів такої перевірки у формі акта від 08.02.2017 року №54/04-65-12-03/33396638, що, у свою чергу, нівелює наслідки проведення такої перевірки у вигляді прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14, незаконна перевірка не створює правових наслідків.

Так само, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року №К/9901/1970/17, невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення); як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення не можуть бути визнані правомірними.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 21.02.2017 року №000961203 (Форми Ш) прийняте за наслідками протиправної перевірки, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформовано доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої , якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Крім того, винесення податкового повідомлення-рішення на підставі результатів незаконної перевірки є порушенням принципу «належного урядування».

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Тож, доводи відповідача про те, що позивачем було здійснено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання у зв`язку із несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку і таке порушення встановлено контролюючим органом лише за результатами проведення камеральної перевірки, суд відхиляє з огляду на вищезазначене та ще раз наголошує, що незаконність проведення перевірки нівелює її наслідки.

Аналізуючи всі доводи позовної заяви, суд також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Ромбус-Приват підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити сплачену ним суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного підприємства Ромбус-Приват (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 72, пов. 7, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.02.2017 року №000961203 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Стягнути на користь Приватного підприємства Ромбус-Приват понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 565,08 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська