Справа № 280/5746/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/5746/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (головуючий суддя: Сацький Р.В.) по адміністративній справі № 280/5746/19, розглянутої у спрощеному позовному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 21.11. 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача форми «Ф» від 21.06.2017 року №2839-13, від 26.03.2019 року №0-0828 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 51667,06 грн; за 2017 рік у сумі 55963,20 грн., за 2018 рік у сумі 61023,75 грн;

В обґрунтування позову посилається на протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень, як таких, що прийняті без дотримання вимог податкового законодавства України, так як він володіє житловим будинком, житловою площею 303,6 кв. м., решта площі 673 кв.м. (967,6 303,6) займають допоміжні приміщення, які не враховуються при визначенні бази оподаткування в силу вимог пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України та Рішення ЗМР № 5 від 28.01.2015 року.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених вимог та просить в позові відмовити, так як відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 967,6 кв.м. Контролюючим органом проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з дотриманням вимог чинного законодавства , та винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з зазначеного податку за 2016 - 2018 роки.

Ухвалою суду від 19.08.2021 року замінено відповідача ГУ ДФС у Запорізькій області правонаступником Головним управлінням ДПС у Запорізькій області(далі ГУ ДПС у Запорізькій області).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року позов задоволено, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнутий судовий збір в сумі 1686 грн. 54 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову .

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , позивачу на праві приватної власності належить Житловий будинок, літера Н , житловою площею 303.6 кв.м; решта площі 673 кв.м. займають допоміжні приміщення Гараж літ. О; Намет літ. П; Вольєр літ. С; Альтанка літ. Т; Вежі літ Ф, Х, Ц, Ч; Бельведер літ. У; Навіс літ. Щ; Каміни № 19; Замощення І; Паркани №№ 1, 5, 6, 7, 8, 9, 12, 21, 22, 23; Підпірні стінки №№ 10, 14, 15, 16, 17, 18; Фонтан № 11;Тенісний корт № 20, загальна площа вищевказаних об`єктів становить 967,6 кв.м.

ГУ ДФС у Запорізькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.06.2017 року №2839-13, від 26.03.2019 року №0-0828, якими позивачу визначені грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в розмірі відповідно за 2016 рік у сумі 51667,06 грн; за 2017 рік у сумі 55963,20 грн., за 2018 рік у сумі 61023,75 грн., які оскаржені позивачем в судовому порядку.

Згідно з п.п.14.1.129.1 п.14.1 ст. 14 ПК України, об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки; будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються, зокрема, на в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

За приписами пп. 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості;

об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомо-сті, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житло-вої та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізич-них осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із пп.266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/ об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кіль-кості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до пп.266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та ти-пів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Порядок обчислення суми податку передбачений пп. 266.7.1 ст. 266 ПК України, а саме: обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до пп. "а" або "б" пп.266.4.1 п. 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку (пп. «а»).

Згідно пп. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень став висновок контролюючого органу про те, що позивач є власником нерухомості, загальна площа якої становить 967,6 кв.м., а саме: Житловий будинок, житловою площею 303.6 кв.м; решта площі 673 кв.м. займають допоміжні приміщення Гараж; Намет; Вольєр; Альтанка; Вежі; Бельведер; Навіс; Каміни; Замощення; Паркани; Підпірні стінки; Фонтан; Тенісний корт .

Рішенням Запорізької міської ради № 5 від 28.01.2015 року 100% пільга з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, надається на наступні об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб: господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення до яких належать сараї, склади, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо, очисні споруди. Також цим рішенням визначені пільги для об`єктів житлової нерухомості, що полягають в зменшенні площі та застосуванні нульової ставки податку.

Здійснивши аналіз доказі у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні суми податку позивачу податковим органом використано загальну площу всіх об`єктів, відображених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що належать позивачу, а не площу житлового будинку, при цьому не враховано рішення Запорізької міської ради № 5 від 28.01.2015 року (зі змінами) щодо встановлення пільг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на господарські (присадибні) будівлі, та допоміжні (нежитлові) приміщення, а також не надано доказів своєчасності прийняття та направлення на адресу позивача оскаржуваних податкових-повідомлень рішень.

Суд першої інстанції вірно врахував, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі").

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах які зачіпають виборчі права (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення "Москаль проти Польщі").

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Судом першої інстанції у відповідності до приписів ч.5 ст.242 КАС України враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у справах від 23.10.2018 року №804/ 3230/17, від 06.11.2018 року №813/3274/17 щодо застосування норм права, та зазначив, о суд не наділений повноваженнями замість податкового органу здійснювати розрахунки податкових зобов`язань зі сплати податків суб`єктами господарювання та в ході судового розгляду фактично проводити перевірку. Такі функції належать виключно відповідачу як суб`єкту владних повноважень та фіскальному органу.

Крім того, нормами ПК України встановлено, що виключно податкові органи наділені повноваженнями визначення розміру грошових зобов`язань та штрафних санкцій, що підлягають накладенню на платників податків.

Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у КАС України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження щодо визначення грошового зобов`язання та застосування штрафу в іншому розмірі.

Оскільки приймаючи спірні податкові повідомлення рішення, податковий орган діяв з порушенням норм податкового законодавства України, під час розрахунку розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, невірно застосував відповідну ставку податку, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги та скасував спірні податкові повідомлення рішення.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року по адміністративній справі № 280/5746/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню відповідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай