Справа № 160/5791/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року Справа № 160/5791/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кондратенко А.О.
позивача: не з`явився;
представника позивача: Жури Н.В.;
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі, у порядку ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій, скасування постанови,-
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивач просить суд:
- визнати дії щодо винесення постанови ВП №45352333 від 12.12.2018 про накладення штрафу та постанови ВП №45352333 від 13.05.2021 про внесення змін до постанови про накладення штрафу протиправними;
- скасувати постанову ВП №45352333 від 12.12.2018 про накладення штрафу на ОСОБА_1 ;
- скасувати постанову ВП №45352333 від 13.05.2021 про внесення змін до постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що 07.11.2014 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №45352333 з виконання виконавчого листа від 22.02.2013 №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час виконання зазначеного виконавчого документу у позивача утворилась заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим, державним виконавцем складені розрахунки заборгованості, а 12.12.2018 винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 46 812,92 грн. У травні 2021 року державним виконавцем винесено постанову про внесення змін до постанови від 12.12.2018 про стягнення штрафу. Згідно з наведеною постановою про внесення змін, сума штрафу, накладеного на позивача за несплату аліментів, становить 45 326,35 грн. Позивач не погоджується з цими постановами і зазначає, що з 07.05.2012 по 22.02.2021 був мобілізований на період дії в Україні особливого періоду, який не скасований і продовжує діяти. Також позивач звертає увагу, що у період з 15.09.2015 по 08.07.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а в період з 16.11.2018 по 17.01.2019 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Позивач указує, що згідно з чинним законодавством щодо правового і соціального захисту військовослужбовців, резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції за невиконання зобов`язань перед фізичними особами не нараховуються. З огляду на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом про скасування постанов про накладення на нього штрафу за несплату аліментів.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/5791/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду від 25.04.2022 зазначену позовну заяву залишено без руху з підстав, передбачених ст.ст.122, 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду від 25.04.2022, від позивача ОСОБА_1 до суду 18.07.2022 надійшла заява на усунення недоліків. До цієї заяви позивачем додано заяву про поновлення пропущеного строку на подання позову.
Ухвалою суду від 25.07.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання позову; поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовною заявою до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро); прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій, скасування постанови і відкрито провадження у справі №160/5791/22 за наведеним позовом; установлено строк до 28 липня 2022 року до 16:00 год. для надання відзиву на позовну заяву (у разі наявності заперечень).
Ухвалою суду від 25.07.2022 витребувано: у позивача - копію паспорту (усіх сторінок) належним чином завірених; у відповідача - належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №45352333 щодо боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
02.08.2022 на адресу суду надійшли матеріали виконавчого провадження ВП №45352333 щодо боржника ОСОБА_1 .
Позивачем витребувані судом документи надані не були.
Крім цього, ухвалою суду від 25.07.2022 розгляд справи призначено на 01 серпня 2022 року на 13:30 год.
У судове засідання, призначене на 25.07.2022, сторони не зявились. Про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач причин неявки суду не повідомив. Від відповідача 28.07.2022 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судове засідання було відкладено на 04.08.2022 на 14:30 год.
У судове засідання 04.08.2022 зявився представник позивача. Позивач і відповідач у судове засідання не зявились. Відповідач 04.08.2022 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.
Розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
07.11.2014 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Чернявською Л.Ю., відкрито виконавче провадження ВП №45352333 з виконання виконавчого листа №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини заробітку.
12.12.2018 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Михайленко Ю.В. у виконавчому провадженні ВП №45352333 винесене постанова, відповідно до п.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 46 812,92 грн (50% суми заборгованості зі сплати аліментів) на користь стягувача ОСОБА_1 .
Постановою встановлено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Згідно довідки розрахунку станом на 30.11.2018 борг 93 625,84 грн.
Також, під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Михайленко Ю.В. складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22.02.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Згідно з цією довідкою, за період з 31.10.2012 по 13.05.2019 заборгованість по аліментним платежам за вказаним виконавчим документом станом на 13.05.2019 становить 90 634,76 грн. Борг нараховано відповідно до вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи із показників середньомісячної заробітної плати з розрахунку на одного штатного працівника по м. Дніпру.
03.06.2021 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайленко Ю.В. винесена постанова про внесення змін до постанови про накладення штрафу від 12.12.2018. Відповідно до постанови від 03.06.2021, на боржника накладено штраф у розмірі 45 326,35 грн (50% заборгованості зі сплати аліментів).
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22.02.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), станом на 12.01.2022 заборгованість по аліментним платежам у ОСОБА_1 відсутня.
Постановою від 14.01.2022 виконавче провадження ВП №45352333 було закінчене.
Позивач не погоджується з постановами державного виконавця про накладення на нього штрафу, тому звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 3 Закону №1404, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону №1404, частиною першою якої встановлено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Відповідно до частини 3 статті 71 Закону №1404, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
28.08.2018 набрав чинності Закон України від 03.07.2018 №2475 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким доповнено статтю 71 Закону №1404 частиною 14 такого змісту:
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Водночас, згідно з частиною 4 статті 11 Закону №1404-VIII, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Вказані норми Закону №1404-VIII станом на день прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу та ухвалення судом рішення у цій справі є чинними, неконституційними не визнавались.
Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.
Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Таким чином, визначення суми заборгованості зі сплати аліментів здійснюється виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За наявності такої заборгованості виконавець наділений повноваженнями виносити постанову про накладення штрафу, в якій, серед іншого, вказується розмір заборгованості зі сплати аліментів. При цьому, така заборгованість має розраховуватись виконавцем з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як зазначено вище, 07.11.2014 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Чернявською Л.Ю., відкрито виконавче провадження ВП №45352333 з виконання виконавчого листа №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини заробітку.

Згідно з цією постановою, заява про примусове виконання подана 06.11.2014.

Водночас, довідка-розрахунок заборгованості за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22.02.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , з огляду на розрахунок якої винесені постанови про накладення штрафу на боржника, свідчить про те, що розрахунок заборгованості здійснено державним виконавцем не з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (06.11.2014), а з 31.10.2012.

Таким чином, є неправомірним і таким, що не узгоджується з наведеними вище положеннями чинного законодавства, нарахування штрафних санкцій, починаючи з 31.10.2012.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Критерій «прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу на позивача винесена необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не у спосіб, що визначений законами України, тому є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що постанова від 03.06.2021 про внесення змін до постанови про накладення штрафу від 12.12.2018 не може бути розглянута як окремий акт суб`єкта владних повноважень, оскільки вона лише вносить зміни до постанови від 12.12.2018 і може бути розглянута в сукупності з постановою від 12.12.2018, до якої вона вносить зміни. Після винесення постанови від 03.06.2021 постанова від 12.12.2018 вказує на те, що на боржника накладено штраф у сумі 45 326,35 грн.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що оцінка дій відповідача щодо правомірності накладення штрафу досліджується в межах прийняття самої постанови і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо винесення постанови про накладення штрафу не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту.

З огляду на викладене, позовні вимоги в наведеній частині позову задоволенню не підлягають.

Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 в період з 15 вересня 2015 року по 08 липня 2016 року та з 06 листопада 2018 року по 17 січня 2019 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Про наведені факти свідчать довідки, копії яких надані до матеріалів справи.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що згідно з ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, тому штрафні санкції, у тому числі у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів не можуть бути йому нараховані.

Так, дійсно відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції станом на час винесення постанови від 12.12.2018), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції станом на час винесення постанови від 03.06.2021), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду, а резервісти та військовозобов`язані - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду звільняються від нарахування штрафних санкцій за невиконання кредитних зобов`язань, а не зобов`язань, пов`язаних з несплатою аліментних платежів.

З огляду на викладене, суд відхиляє відповідні доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи зазначені вище положення чинного законодавства, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно з частинами 1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи наведені положення чинного законодавства, а також часткове задоволення позовних вимоги, суд зазначає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Богдана Хмельницького, буд.11, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправними дій, скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову ВП №45352333 від 12.12.2018 про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Богдана Хмельницького, буд.11, м. Дніпро, 49000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Згідно з ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на положення ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Богдана Хмельницького, буд.11, м. Дніпро, 49000, ).

Суддя Н.В. Кучугурна