Справа № 679/1344/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/1344/16-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Базарник Б.І.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

01 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року (повний текст рішення складено 17.08.2018 року у м.Нетішин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - відповідач) з вимогами: визнати протиправними дії відповідача щодо затримання, застосування спецзасобів - кайданок, застосування фізичного насилля до позивача; визнати протиправними дії відповідача щодо перешкоджання позивачеві у здійсненні журналістської діяльності та реалізації повноважень представника правозахисної громадської організації "З"єднання борців за справедливість".

Позов обґрунтований тим, що працівники поліції, не маючи законних підстав та зловживаючи наданою їм владою і повноваженнями, застосували до нього як до пенсіонера у віці 67 років грубу силу (фізичне насилля), спецзасоби (кайданки), перешкоджали йому в здійсненні журналістської діяльності та діяльності громадського правозахисника не дивлячись на те, що він неодноразово пред`являв свої посвідчення та наголошував, що він є журналістом, громадським діячем і правозахисником.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ Національної поліції в Хмельницькій області щодо застосування до ОСОБА_1 спеціальних засобів - кайданок, що мало місце під час його затримання 06 травня 2016 року.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що відповідач мав визначені законом підстави для проведення адміністративного затримання позивача. Як зазначав суд першої інстанції, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що позивач не реагував на законні вимоги працівників поліції та чинив перешкоди у проведені виконавчих дій.

Водночас суд першої інстанції вважав, що відповідач не міг застосовувати до позивача кайданки, адже частиною п`ятою статті 43 Закону України «Про національну поліцію» передбачено заборону на застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до осіб з явними ознаками старості.

Як встановив суд першої інстанції, позивачеві на момент затримання виповнилося 67 років, що виключало можливість застосування до нього будь-яких спецзасобів, якщо це не пов`язано з учиненням збройного чи групового нападу/опору, що загрожує життю і здоров`ю людини.

За апеляційною скаргою ОСОБА_1 , постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії працівників Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області щодо застосування спецзасобів - кайданок, фізичної сили до ОСОБА_1 , що мало місце під час його затримання 06 травня 2016 року;

- провадження у справі про визнання протиправними та незаконними дій Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області щодо затримання ОСОБА_1 закрито у зв"язку з порушенням судом предметної підсудності.

- у задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині закриття провадження у справі та відмови в позові, позивач подав касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у вказаній частині та направити її на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 28 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Залишено без змін постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у справі №679/1344/16-а у частині відмови в задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправними дій щодо перешкоджання у здійсненні журналістської діяльності та реалізації повноважень представника правозахисної Громадської організації "З`єднання борців за справедливість".

У частині закриття провадження у справі за вимогами про визнання протиправними та незаконними дій Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо затримання ОСОБА_1 постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року скасовано.

Справу №679/1344/16-а у скасованій частині направлено для продовження розгляду до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: Звільнення судді з посади) від 14.07.2022 року визначено склад суду: Капустинський М.М. - головуючий суддя; Драчук Т. О.; Полотнянко Ю.П.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження в даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 липня 2022 року.

25 липня 2022 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 в якій він просить задовольнити апеляційну скаргу та розгляд справи здійснювати без його участі та представника.

Відповідач в судове засідання не з"явився тоді як про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Заяв, клопотань - не надійшло.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції визначився за можливе перейти з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, в частині протиправності затримання ОСОБА_1 працівниками поліції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено, 06 травня 2016 року державними виконавцями Нетішинського МВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області здійснювалось виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області відповідно до виконавчого листа № 2/679/11/2014 про виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 .

О 12 год 09 хв 06 травня 2016 року працівниками поліції проведено адміністративне затримання ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, і доставлено його до приміщення Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час затримання до позивача застосовано фізичну силу та кайданки.

Цього ж дня щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

19 травня 2016 року прийнято постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП щодо позивача, оскільки 06 травня 2016 року внесено відомості до ЄРДР за №0000187 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 342 Кримінального кодексу України стосовно останнього.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо його адміністративного затримання, позивач звернувся до суду.

Як зазначено вище, дії працівників поліції щодо застосування до позивача під час його затримання кайданок та фізичної сили, попередніми судовими рішеннями визнані протиправними, також, цими ж рішеннями суд визначився в частині і вимоги - визнанні протиправними дій щодо перешкоджання у здійсненні журналістської діяльності та реалізації повноважень представника правозахисної Громадської організації "З"єднання борців за справедливість". За таких підстав, в даному судовому засіданні оскаржене рішення суду першої інстанції переглядається тільки в частині законності адміністративного затримання ОСОБА_1 06 травня 2016 року.

Так, позивач вважаючи дії працівників поліції, щодо його адміністративного затримання, протиправними, звернувся з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач мав визначені законом підстави для проведення адміністративного затримання позивача, який не реагував на законні вимоги працівників поліції та чинив перешкоди у проведенні виконавчих дій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, щодо законності затримання ОСОБА_1 та правомірністю прийнятого судом в цій частині оскарженого рішення та зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом - Закон) завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави та ін.

Згідно зі ст.23 Закону поліції відповідно до покладених на неї завдань надається право:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

9) доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення;

26) вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Статтею 43 Закону визначено порядок застосування поліцейських заходів примусу, вид та інтенсивність застосування яких визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Згідно з положеннями ст.ст.42, 44, 45 Закону поліція уповноважена застосовувати заходи примусу, серед яких фізичний вплив (сила), та спеціальні засоби (в тому числі кайданки). Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються, зокрема, під час затримання особи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Отже, головними ознаками виникнення у працівників міліції права на доставлення правопорушника до відділу поліції є обов`язкове складання протоколу та неможливість його складення на місці.

Відповідно до частини 1 статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Як встановлено з матеріалів справи, 06.05.2016 року о 12 год. 09 хв. працівниками поліції проведено адміністративне затримання ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням ним правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та доставлено до приміщення Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області для складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.114).

Відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП.

При цьому вказаний протокол був складений не за місцем вчинення інкримінованого позивачу правопорушення, а безпосередньо у відділі міліції, що слідує з зазначеного протоколу.

В обґрунтування підстави для звернення до суду з цим позовом позивачем вказано, що працівники поліції не маючи законних підстав та зловживаючи наданою їм владою і повноваженнями, діючи з їх перевищенням, застосували до нього як до пенсіонера у віці 67 років грубу силу (фізичне насилля), незаконно застосували до нього спецзасоби (наручники), перешкоджали йому в здійсненні журналістської діяльності та діяльності громадського правозахисника не дивлячись на те, що він неодноразово пред`являв свої посвідчення та наголошував, що він є журналістом, громадським діячем та правозахисником. ОСОБА_1 вказує на те, що йому було завдано фізичний біль та заподіяні тілесні ушкодження внаслідок застосування до нього кайданок.

Колегією суддів встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Громадської організації «З`єднання борців за справедливість» ОСОБА_1 має право вчиняти юридичні дії від імені цієї організації без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені організації (а.с.103).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців редакції загальнодержавної газети «Вісник малозахищених» ОСОБА_1 має право вчиняти юридичні дії від імені цієї організації без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені редакції (а.с.104).

Згідно з п.5.15.1 витягу із Статуту Громадської організації «З`єднання борців за справедливість» голова ради має право представляти без доручення З`єднання у взаємовідносинах з іншими юридичними та фізичними особами, органами влади і управління, в судових установах (а.с.101).

Відповідно до протоколу №23 від 07.03.2014 року засідання ради З`єднання «Борців за справедливість» вирішено ОСОБА_4 прийняти в члени Громадської організації «З`єднання борців за справедливість», звільнити від сплати членських внесків та здійснити захист прав, свобод і законних інтересів.

Водночас, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , який неодноразово повідомляв присутніх про те, що є журналістом, виконує свою роботу як журналіст та правозахисник, на вимогу працівників поліції не надав підтверджуючих документів свого статусу.

Із наявної в матеріалах справи оглянутої відеофіксації затримання ОСОБА_1 , колегія суддів констатує, що останнім були вчинені протиправні дії (відмова звільнити приміщення, навмисне невиконання неодноразових законних вимог працівників поліції щодо припинення чинити перешкоди у виконанні державними виконавцями, та ними, своїх функціональних обов"язків), які (дії) за часом були тривалими та позбавляли можливості працівників виконавчої служби виконати судове рішення про виселення, тим самим позивачем була вчинена злісна непокора і законним вимогам працівників поліції.

Виходячи з розвитку ситуації зафіксованій відеозаписом, складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення було неможливим, як і застосування інших заходів впливу, так як в такому разі, не було б досягнуто мети - припинення правопорушення. Своєю поведінкою та висловлюваннями, що він саме чинить перешкоди незаконним діям працівників поліції, ОСОБА_1 по суті змусив працівників поліції прийняти рішення щодо його затримання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що доказів протиправності дій працівників правоохоронних органів при здійсненні виселення, яке мало місце у 2016 році, на час апеляційного перегляду справи (2022 рік) - не здобуто, а відмова попереднім судовим рішенням в задоволенні позовної вимоги - щодо перешкоджання журналістській діяльності ОСОБА_1 , в певній мірі підтверджує що працівники правоохоронних органів діяли законно.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний працівниками поліції захід - адміністративне затримання, застосовано виключно для виконання ними своїх повноважень. Захід є законним так як визначений Законом, є необхідним, так як інший захід був би неєфективним та не привів би до бажаного результату (припинення правопорушення та можливості виконання покладених на працівників поліції обов"язків під час примусового виконання судового рішення) і є ефективним, так як саме застосування такого заходу забезпечило виконання повноважень поліції.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції, в переглядаємій частині, ґрунтується на повному та всебічно з`ясуванні обставин затримання ОСОБА_1 , а доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.