Справа № 580/1474/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року справа № 580/1474/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу №580/1474/22 за позовом Фермерського господарства «Степівське» Трохимчука Миколи Олександровича» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Фермерське господарство «Степівське» ОСОБА_1 » (далі - позивач) до Державної податкової служби України (далі відповідач) в якій позивач, з урахуванням позовної заяви у редакції від 20.06.2022р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо неповернення фермерському господарству «Степівське» Трохимчука Миколи Олександровича» з бюджету суми помилково сплачених грошових коштів в сумі 460047,00 грн.;

- зобов`язати Державну податкову службу України підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок (реєстр) про повернення фермерському господарству «Степівське» Трохимчука Миколи Олександровича» , помилково сплачених грошових коштів у розмірі 460047,00 грн. за платіжним дорученням №1681 від 23.11.2021 року.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що платіжним дорученням №1681 здійснювало платіж за договором поставки №69 від 23.11.2021 року, товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАУКС - АГРО» в сумі 460047,00 грн. за поставку засобів захисту рослин згідно виставленого рахунку №69 від 23.11.2021р., однак, при оформленні платіжного доручення неправильно вказано реквізити поточного рахунку ТОВ «ЛАУКС - АГРО» - замість поточного рахунку № НОМЕР_1 , вказаний електронний рахунок ПДВ № UA 0271405, Казначейство України (ел адм подат). Отже, здійснено поповнення рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ на суму 460047,00 грн. на користь іншої юридичної особи. Позивач вказав, що за наслідками звернення до ДПС України про повернення помилково зарахованих на електронний рахунок іншої юридичної особи кошти на свій поточний рахунок, відповідач повідомив, що повернення коштів можливо лише через додаток 4, який подається безпосередньо платником ТОВ «ЛАУКС - АГРО» разом із податковою декларацією з податку на додану вартість. Позивач вказав, що за наведених обставин, безпосередньо собі на рахунок повернути товариство позивача помилково сплачені кошти назад не зможе, адже, для цього немає відповідного механізму, оскільки кошти були зараховані на ПДВ-рахунок інших осіб, однак, не збільшили ліміт ПДВ, тобто, не надійшли в їх розпорядження задля того, щоб звертатись до вказаних товариств з вимогами про повернення коштів (ПДВ-рахунок - це рахунок платника (рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, п. 4 Порядку №569), а не бюджетний рахунок. При цьому, списання коштів з ПДВ-рахунку відбувається в суворо визначених законодавчих випадках - коли податковий орган подасть органу Казначейства реєстри на списання коштів з ПДВ-рахунку та у визначеній цими реєстрами сумі. Відмову відповідача позивач вважає протиправною та зазначає, що у разі якщо гроші зайшли на ПДВ-рахунок не з поточного рахунку ТОВ «ЛАУКС - АГРО», то податковим органом не було збільшено регліміт ТОВ «ЛАУКС в відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що спірне рішення прийняте у зв`язку з тим, що земельною комісією встановлено факт перебування земельної ділянки у прибережній захисній смузі р. Ревуха, що забороняє передачу її у власність для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку із чим відповідно до с

Ухвалою суду від 24.06.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.07.2022р., до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що ПК України не передбачено перерахування коштів з рахунку в СЕА ПДВ одного платника на поточний або рахунок в СЕА ПДВ іншого платника та з поточного рахунку одного платника на рахунок в СЕА ПДВ іншого платника. Вказано, що позивач ціленаправлено сплачував кошти на вказані реквізити, адже номер рахунку містить 27 знаків, що свідчить про неможливість технічної помилки або випадкового співпадіння. Вказано на відсутність порушення прав позивача саме відповідачем. Зазначено, що належним заходами щодо виправлення ситуації є вирішення питання між контрагентами щодо повернення коштів, зарахуваннях їх в рахунок оплати чи інше узгодження виконання зобов`язань. Звернуто увагу що відповідно до пункту 2001.6 статті 2001 ПК України, кошти, які зараховані на рахунок в СЕА ПДВ повертаються на поточний рахунок, саме такого платника податків. Повернення коштів іншому платнику податків норма пункту 2001.6 статті 2001 ПК України не передбачає, так як і поповнення з поточного рахунку одного платника на рахунок в СЕА ПДВ іншого платника. Відповідач вважає, що спірні правовідносини стосуються виключно повноважень певної особи (корпоративних відносин) та майнових прав Позивача, позовні вимоги ФГ «Степівське» Трохимчука М.О.» у зазначеній справі не відносяться до сфери захисту його прав у сфері публічно-правових відносинах (не є об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Платіжним дорученням від 23.11.2021р. №1681 Фермерське господарство «Степівське» Трохимчука Миколи Олександровича» () здійснило платіж юридичній особі - ТОВ «ЛАУКС - АГРО» в сумі 460047,00 грн. на рахунок №UA0271405, банк отримувача: Казначейство України (Ел. Адм. Подат.), призначення платежу - за Міладар згідно рахунку №69 від 23.11.2021р.

25.11.2021р., позивач звернувся з заявою до ДПС України, в якій просив повернути помилково зараховані на електронний рахунок ПДВ іншої юридичної особи кошти на свій поточний рахунок.

15.12.2021р. ДПС України, листом №28215/6/99-00-18-03-04-06 позивачу роз`яснено, що відповідно до п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України, повернення коштів можливо лише через додаток 4, який подається безпосередньо платником ТОВ «ЛАУКС - АГРО» разом із податковою декларацією з податку на додану вартість. На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахунню до бюджету або на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення реєстраційної суми шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в СЕА ПДВ. Сума коштів, зазначена в заяві платника, включається ДПС до відповідного реєстру, що направляється Державній казначейській службі, на підставі отриманого реєстру не пізніше п`ятого робочого дня після закінчення граничного строку для сплати податкового зобов`язання з ПДВ перераховує такі кошти до бюджету та/або на поточний рахунок платника (залежно від напряму, вказаного платником у заяві). Вказано, що правові відносини між суб`єктами господарювання регулюють Господарським кодексом України, Податковим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Статтею 67 Господарського кодексу України визначено, що відносні підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Зазначено, що договірні відносини між підприємствами не належить до сфери контролю ДПС.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення позивачу з бюджету суми помилково сплачених грошових коштів в сумі 460047,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За змістом норм п. п. 43.3, 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

В розумінні пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

З наведених норм Податкового кодексу України слідує висновок, що платник податків має право на повернення грошового зобов`язання, яке сплачене до відповідного бюджету.

Натомість, в даному випадку позивач не сплачував ПДВ до відповідного бюджету, оскільки згідно наданого платіжного доручення від 23.11.2021р. №1681 грошові кошти в сумі 460047,00 грн. сплачені на рахунок ТОВ «ЛАУКС АГРО».

З огляду на викладене, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми законодавства, яке регулює повернення помилково та/або надміру сплаченої суми ПДВ.

У цьому контексті суд звертає увагу, що відповідно до п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

З аналізу положень п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України вбачається, що кошти, які зараховані на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку повертаються на поточний рахунок саме такого платника податків.

Повернення коштів іншому платнику податків норма п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України не передбачає.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зазначити, що правовий статус грошових коштів, які зараховані позивачем на рахунок ТОВ «ЛАУКС АГРО» в системі електронного адміністрування ПДВ прирівнюється до грошових коштів, які помилково сплачені одним суб`єктом господарювання на користь іншого. Як наслідок, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України, тому для повернення зазначених коштів позивач повинен звертатись до ТОВ «ЛАУКС - АГРО», а разі їх відмови вирішувати питання про звернення до суду в порядку господарського судочинства.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст, 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО