Справа № 420/4974/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4974/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000099/2 від 01 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/00122.

Ухвалою суду від 25.03.2022р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю позовної заяви ст.160 КАС України та зазначено, що позивачу слід визначитися з відповідачем по справі та зазначити відомості юридичної особи відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

05.04.2022р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО надійшла заява у якій позивач вказав, що правильно вважати відповідачем Одеську митницю, як відокремленим підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631).

Ухвалою суду від 12.04.2022р. продовжено термін для усунення недоліків адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови.

На виконання ухвал суду від 25.03.2022р. та 12.04.2022р. до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків по справі разом із адміністративним позовом від 16.02.2022р., зазначивши, що відповідачем по справі має бути Одеська митниця Держмитслужби (код ЄДРПОУ 4333459), оскільки вона не виключена із державного реєстру як юридична особа.

Ухвалою суду від 12.05.2022р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 29.06.2022р. залучено до участі у справі №420/4974/22 в якості другого відповідача Одеську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21 А).

В обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного ТОВ «УКРВЕЛО» зовнішньоекономічного контракту №BRT12012021 від 18.09.2021 р. з продавцем TIANJIN BORUITE BICYCLE CO.. LTD на митну територію України надійшов, придбаний ТОВ «УКРВЕЛО» товар (велосипеди) та з метою митного оформлення придбаних товарів позивачем подано електрону митну декларацію №UA500020/2022/003360 із відповідними супровідними документами, згідно яких митна вартість товару була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Позивач зазначив, що за результатами розгляду поданих документів відповідач повідомив декларанта, що у поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Позивач вказав, що на пропозицію надати додаткові документи позивачем надано: експортну декларацію країни відправлення №Е2843489, копію експортної декларації країни відправлення №Е284348 з перекладом на українську мову, прайс - лист від 03 вересня 2021 р., комерційну пропозицію (commercial proposal) від 03.09.2021 р., оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за січень 2022 р., рахунок-фактуру щодо транспортно-експедиційних послуг № РФ-13498 від 31.01.2021 р., договір транспортного експедирування № 0111/21/06 від 01 листопада 2021 р., висновок експерта № 20-75/01-2022 від 31/01/2022 р. А також, листом декларанта (ТОВ «Алідарт») від 01.02.2022 р. надано пояснення, щодо «калькуляції транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера» - так як умови поставки FOB, то окрім фрахту ніяких витрат до кордону України не було. Однак, за результатами розгляду поданих документів, 01.02.2022 р. митний орган відмовив позивачу в митному оформленні (випуску) товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Позивач зазначив, що не погоджується із прийняттям оскаржуваного рішення, вказавши, що у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України позивачем до митного органу було надано усі основні документи, які підтверджують митну вартість вивезених на територію України товарів. Поряд з цим, позивач наголосив, що згідно п.7.1 контракту від 18.09.2021р. вартість упаковки включена в вартість товару, а отже, додаткового підтвердження цього факту ще з боку позивача через свого декларанта не вимагалося. Водночас, позивачем до митного оформлення була надана довідка про транспортні витрати №884974/21 від 31.01.2022р., яка покликана проінформувати митний орган про те, що вартість транспортування вантажу включаючи всі надбавки, послуги та роботи, які здійснювались за межами України в контейнері №MRKU5494851, згідно коносаменту №ZM202112014В по маршруту: Ксінганг, Китай м.Південний, Україна становить 322 379,68 грн. без ПДВ та про те, що страхування вантажу не здійснювалось.

01.06.2022р. та 14.07.2022р. до суду від Одеської митниці надійшли відзиви на позовну заяву у яких відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач вказав, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500020/2022/003360 від 31.01.2022р. було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів UА 500020/2022/000099/2 від 01.02.2022р., а саме:-відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.09.2021р. №ВRT 12012021 вартість упаковки включена в вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; - відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Як зазначив відповідач, 01.02.2021р. декларантом, в якості додаткового документу, надано прайс -лист, в якому не зазначено дати та періоду дії вказаної цінової пропозиції, умов поставки, також відсутнє посилання на контракт та інвойс, отже не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданим прайс - листом та партією товару, яка ввозиться. Також, надано інші документи, однак всі розбіжності не усунуто. Отже, як вказав відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № UА500020/2022/003360 від 31.01.2022р. містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. N4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.1 ст.54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що між ТОВ «УКРВЕЛО» та TIANJIN BORUITE BICYCLE CO.. LTD укладено контракт №BRT2012021 від 18.09.2021р., згідно п.1 якого продавець продає, а покупець купує товар (велосипеди) у відповідності до договору. Товар поставляється у відповідності до погодженого і підписаного інвойсу.

Згідно п.2.2. контракту №BRT2012021 оплата товару здійснюється покупцем у формі безготівкового банківського переказу.

Відповідно до п.7 контракту №BRT2012021 упаковка, в якій відгружається товар повинна забезпечувати збереження товару під час транспортування.

З метою митного оформлення придбаного за контрактом товару 31.01.2022р. позивачем через декларанта подано електрону митну декларацію №UA500020/2022/003360.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару було надано до Одеської митниці копії: пакувальний лист № BRT12012021 від 02.12.2021р., рахунок-фактура (інвойс) № BRT12012021 від 01.12.2021 р.; коносамент № ZM202112014В від 06.12.2021 р.; автотранспортна накладна № 8738 від 28.01.2022 р.; навантажувальний документ № 00008738 від 24.01.2022 р.; навантажувальний документ № 00008759 від 27.01.2022 р.; сертифікат про походження товару № 21С040000732/00002 від 16.12.2021 р.; банківський платіжний документ від 27.01.2022 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 884974/21 від 31.01.2022 р.; доповнення до контракту № 1 від 18.01.2022 р., контракт № BRT12012021 від 18.09.2021 р.; договір про надання послуг митного брокера № 0401-27 від 05.01.2022 р.; інші некласифіковані документи (вагова) від 20.01.2022 р.; інші некласифіковані документи (заява на фіз.огляд) від 31.01.2022 р.;

Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA 5000020/2022/000099/2 від 01.02.2022 р. встановлено (п.33), що наявні наступні розбіжності у наданих документах:

- відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.09.2021р. №ВRT 12012021 вартість упаковки включена в вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Митним органом запропоновано надати декларантом такі додаткові документи, як: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; згідно з п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; митну декларацію країни відправлення та переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера.

Листом декларанта від 01.02.2022р. адресованого в митні органи додатково надано наступні документи: прайс-лист, митна декларація країни відправлення з перекладом на українську мову, висновок експертної організації стосовно вартості товару; рахунок на сплату транспортно-експедиторські послуги, договір на транспортно експедиторські обслуговування, комерційна пропозиція, виписка з бухгалтерської документації. Разом з тим, в листі надано пояснення, що так як умови поставки FOB, то окрім фрахту ніяких витрат до кордону України не було (а.с.64).

Поряд з цим, в п.33 рішення про коригування митної вартості зазначено, що за результатами проведеної консультації між органом доходів і зборів і декларантом було обрано метод визначення митної вартості товарів другорядний: резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз цінової інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та встановлено, що рівень митної вартості по товару 1, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить 5,01 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 3,48 дол. США/кг нетто (МД №UA500200/2022/002762 від 26.01.2021р.).

У зв`язку з викладеним, митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/00122.

Згідно з ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів підставою для витребування додаткових документів стало те, що надані декларантом документи містять такі розбіжності, як:

-відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.09.2021р. №ВRT 12012021 вартість упаковки включена в вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Між ТОВ «УКРВЕЛО» та TIANJIN BORUITE BICYCLE CO.. LTD укладено контракт №BRT2012021 від 18.09.2021р., згідно п.1 якого продавець продає, а покупець купує товар (велосипеди) у відповідності до договору. Товар поставляється у відповідності до погодженого і підписаного інвойсу.

Згідно п.2.2. контракту №BRT2012021 оплата товару здійснюється покупцем у формі безготівкового банківського переказу.

Відповідно до п.7 контракту №BRT2012021 упаковка, в якій відгружається товар повинна забезпечувати збереження товару під час транспортування.

Як вбачається з рахунку-фактури (інвойс) № BRT12012021 від 01.12.2021 р., з урахуванням п.10.1 контракту, поставка товару здійснюється на умовах FOB (ІНКОТЕРМС 2000).

Термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.

Відповідно вартість витрат продавця по транспортуванню та завантаженню товару на судно у порту навантаження включаються у вартість товару, поставленого на умовах FOB та окремо покупцем не сплачуються.

Відповідно до Інкотермс 2000 ціна FOB означає, що фактурна (контрактна) ціна за товар включає в себе: вартість товару, включаючи тару, пакування/маркування товару (зазначена у інвойсі) + суму експортно-митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів + вартість доставки на борт судна в названому порту відвантаження.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Відповідачем не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і наявність підстав для включення цих витрат до митної вартості.

На думку суду, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Верховним Суд у постанові від 02.07.2019 справа №160/8573/18 у даному контексті зазначено таке: «Щодо доводів відповідача, що позивачем не підтверджено документально така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Умовами Контракту №2737-HD/CN (пункт 2.2 Контракту) визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.».

Таким чином в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17 і в постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року (справа №160/8775/18).

Поряд з цим, позивачем разом із митною декларацією була надана довідка про транспортні витрати №884974/21 від 31.01.2022р., якою повідомлено, що вартість морського фрахту з доставки вантажу за маршрутом Китай Україна склала 322379,68 грн. без ПДВ. Страхування вантажу не проводилось (а.с.63).

За таких обставин, вищевказані обставини підтверджують безпідставність посилання митного органу про відсутність відомостей про фактично сплачену або що підлягає сплаті вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України.

Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що прайс -лист не містить дати та періоду цінової пропозиції, умов поставки, не містить посилання контракт та інвойс, суд зазначає наступне.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним, а у контексті спірних правовідносин, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз цінової інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та встановлено, що рівень митної вартості по товару 1, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить 5,01 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 3,48 дол. США/кг нетто (МД №UA500200/2022/002762 від 26.01.2021р.).

Однак, відповідачем вказано лиш номер, дату та ціну по митній декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000099/2 від 01 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/00122.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Одеська митниця Держмитслужби з 05 листопада 2020 року перебуває у стані припинення, у зв`язку з внесенням рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Станом на 12.10.2021 р. Одеська митниця Держмитслужби () як юридична особа не припинена.

Наказом Державної митної служби України №460 від 19 жовтня 2020 року, утворені територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України відповідно до статті 211 Закону України Про центральні органи виконавчої влади, статті 546 Митного кодексу України та на виконання абзацу 3 завдання 2 Плану заходів з реформування та розвитку системи органів, що реалізують митну політику, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №569-р від 13 травня 2020 року Деякі питання реалізації концептуальних напрямів реформування системи органів, що реалізують державну митну політику, з метою забезпечення належного здійснення митної політики в частині реалізації концепції єдиної юридичної особи та визначення умов її належного функціонування.

Згідно пункту 7 Положення про Державну митну службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України №227 від 06 березня 2019 року, Держмитслужба здійснює повноваження безпосередньо та через територіальні органи. До територіальних органів Держмитслужби належать митниці та спеціалізовані органи.

Наказом Державної митної служби України №489 від 29 жовтня 2020 року, затверджені положення про територіальні органи Держмитслужби.

Наказом Державної митної служби України №472 від 30 червня 2021року, розпочато роботу митниць, як відокремлених підрозділів Державної митної служби України з 00 години 00 хвилин, 01 липня 2021 року.

Поряд з цим, оскільки оскаржені рішення прийнято саме Одеською митницю, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, яка з 30 жовтня 2021 року розпочала свою роботу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «УКРВЕЛО» звернених до Одеської митницею Держмитслужби.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці сплаченого позивачем судового збору у розмірі 5732,29 грн.

У прохальній частині адміністративного позову представником позивача заявлено вимогу про покладення на відповідача судових витрат, у тому числі на правову допомогу.

В підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу до суду разом із позовною заявою додано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги №04/02/22 від 04.02.2022р.(а.с.68-71);

- додаток до договору №04/02/22 від 04.02.2022р., згідно якого гонорар адвоката складає 24 000,00грн.(а.с.73);

- акт прийому здачі наданих послуг з правової допомоги від 16.02.2022р. №16/02/2022р.(а.с.74-75);

- платіжне доручення №11 від 07.02.2022р. про сплату 24 000,00грн.(а.с.76).

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Суд також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 24 000,00 грн. є непропорційним до предмета спору та складності справи.

Враховуючи викладене, категорію справи та те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 3000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000099/2 від 01 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/00122.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКРВЕЛО (, м Харків, вул. Гвардійців Широнінців 33, оф.111) судовий збір у розмірі 5732,29 грн. (п`ять тисяч сімсот тридцять дві гривні двадцять дев`ять гривень )та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.(три тисячі гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра