Справа № 460/17111/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2022 року м. Рівне №460/17111/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Т.О. Комшелюк, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» (далі позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Рівненської митниці (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про визначення митної вартості №204060/2022/000002/2 від 15.02.2022. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2022 року декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Чехова, буд.4-І, код ЄДРПОУ 43275900), ОСОБА_1 до Рівненської митниці була подана митна декларація №UA204060/2021/002388 на запчастини до автомобілів, бувші у вжитку, згідно переліку за заявленою митною вартістю за ціною договору на загальну суму поставки 13228,40 Євро. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, визначені статтею 53 Митного кодексу України: зовнішньо економічний контракт з додатком; інвойси, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; банківський платіжний документ про оплату, митну декларацію країни відправлення, документи що підтверджують порядок та вартість перевезення, рахунок-проформу, зовнішньоекономічний договір (контракт), комерційну пропозицію, протокол погодження ціни тощо. У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 14.02.2022 року посадовою особою митниці повідомленням № 393466 було вказано на виявлення «розбіжностей та неточностей» та витребувано у декларанта додатково виписку із бухгалтерської документації, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Листом № 14/02 від 14.02.2022 року декларантом надано на вимогу митниці копію митної декларації на попередню поставку та відповідь митниці листом № 14 від 1402.2022 року, яким декларантом надано митниці детальні роз`яснення щодо поставлених вимог. Зазначені документи не були враховані митницею та 15.02.2022 прийнято Рішення про визначення митної вартості товарів № 204060/2022/000002/2 та Картку відмови у митному оформленні товарів № UA204060/2022/000007. Позивач не погоджується з Рішенням про коригування митної вартості товарів № 204060/2022/000002/2 (та похідним документом Карткою відмови), вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогами чинного законодавства. Просить позов задовольнити.

Відповідач адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що надані до митного оформлення документи містили неточності та невідповідності, а на вимогу надати додаткові документи декларантом були надані документи, які не спростували сумнівів митниці у правильності декларування митної вартості товарів. Також покликався на наявність у митниці цінової інформації згідно переліку митних декларацій із рівнем вартості вищим, аніж було заявлено до митного оформлення. Із врахуванням цих обставин посадовою особою митниці було оформлено картку відмови у митному оформленні та скориговано митну вартість із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ до рівнів, наявних у ціновій базі даних. Вважає відмову у митному оформленні та коригування митної вартості законними, обґрунтованими та такими, що не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позовна заява надійшла до суду 27.05.2022.

Ухвалою суду від 02.06.2022 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 24.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилам и спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.07.2022 від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат із доказами направлення стороні відповідача.

14.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд враховує наступне.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття картки відмови у митному оформленні та Рішення про коригування митної вартості, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі документи та з`ясовано таке.

14.02.2022 року декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Чехова, буд.4-І, код ЄДРПОУ 43275900), ОСОБА_1 до Рівненської митниці була подана митна декларація №UA204060/2021/002388 на запчастини до автомобілів, бувші у вжитку, згідно переліку за заявленою митною вартістю за ціною договору на загальну суму поставки 13228,4 0 Євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом Позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, визначені статтею 53 Митного кодексу України: зовнішньо економічний контракт з додатком; інвойси, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; банківський платіжний документ про оплату, митну декларацію країни відправлення, документи що підтверджують порядок та вартість перевезення, рахунок-проформу, зовнішньоекономічний договір (контракт), комерційну пропозицію, протокол погодження ціни тощо.

У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 14.02.2022 року посадовою особою митниці повідомленнями № 393466 було вказано на виявлення «розбіжностей та неточностей» та витребувано у декларанта додатково виписку із бухгалтерської документації, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Листом № 14/02 від 14.02.2022 року декларантом надано на вимогу митниці копію митної декларації на попередню поставку та відповідь митниці листом № 14 від 14.02.2022 року, яким декларантом надано митниці детальні роз`яснення щодо поставлених вимог.

15.02.2022 відполвідачем прийнято Рішення про визначення митної вартості товарів № 204060/2022/000002/2 та Картку відмови у митному оформленні товарів № UA204060/2022/000007.

Підставою для коригування стали виявлення «розбіжностей та неточностей», ненадання декларантом додаткових документів, витребуваних митницею та наявністю у митного органу інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів згідно цінової інформації ЄАІС Держмитслужби за переліком митних декларацій. Відповідно, вартість товару визначено на підставі раніше визнаних митницею вартостей за 10 митними деклараціями.

Статтею 55 МК України визначено, що у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів, декларант або уповноважена ним особа має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Відповідно до приписів даної статті товар випущено у вільний обіг.

12 березня 2021 року між італійською фірмою F.I.R. SAS DI F.I.R SERVIZI SRL, як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромоторс Груп", як Покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу товарів № 3/2021 (далі Договір).

Предметом Договору згідно пункту 1.1 є товар запасні частини, номерні агрегати та аксесуари до автомобілів.

Відповідно до п. 2.1 Договору, ціна за товар встановлюється у євро та зазначається у інвойсах по кожній окремій поставці.

Пунктом 2.2 Договору визначені умови поставки товарів FCA ROVERTO (TN) Італія.

Згідно пункту 2.4 Договору, загальна сума контракту становить 10405,00 Євро.

Доповненням № 2к від 01.07.2021 року до Договору встановлено, що загальна сума контракту становить підсумкову вартість всіх інвойсів Продавця на кожну окрему партію товарів, що поставляється.

Відповідно до Розділу 4 Договору Покупцем здійснюється 100 % передоплата за товар до відвантаження згідно проформи-інвойсу.

В рамках даного Договору Продавцем було продано Покупцеві частини до легкових моторів, бувші у вжитку, які потребують ремонту та не придатні до експлуатації (описові частини граф митної декларації).

Відповідно до рахунку-фактури Продавця № 3/FVES від 08.02.2022 за платіжним дорученням від 09.02.2022 за № 22JBKLМ2, Покупцем перераховано 9638,80 євро на рахунок Продавця (код SWIFT-транзакції JBKLМ29О5TMSSC). Відповідно умов Договору за повною передоплатою товар був відправлений Покупцеві.

При прибутті в Україну декларантом, з метою митного оформлення товару за ціною договору, до митної декларації були долучені: митна декларація країни відправлення MRN № 22ITQTI010000173E7 від 09.02.2022 зовнішньоекономічний договір (контракт) № 3/2021 від 12.03.2021 із доповненнями до контракту № 1 від 17.03.2021, № 2 від 01.07.2021, № 3 від 12.03.2021, рахунок-фактура №3 /FVES від 08.02.2022 із додатками, декларацію про походження товару № 3/FVES від 08.02.2022, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1147 від 09.02.2022, комерційну пропозицію б/н від 31.01.2022, протокол погодження ціни № 3/202 від 07.08.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару від 09.02.2022 за № 22JBKLМ2 (SWIFT-транзакція JBKLМ29О5TMSSC), договір про перевезення від 02.01.2022, прибуткова накладна № 235 від 24.11.2021, бухгалтерська інформація формування ціни б/н від 08.02.2022, інформаційні специфікації Продавця, Покупця від 08.02.2022 тощо.

Судом згідно матеріалів справи встановлено, що сторонами спочатку опрацьовано комерційну пропозицію до контракту б/н від 31.01.2022. Далі 12.11.2021р. погоджено ціну шляхом укладання Протоколу узгодження ціни контракту (деталізовано інформацію про товар, що продається та його вартість, що підлягає сплаті). В подальшому 08.02.2022 року складено інформаційні специфікації до інвойсу Продавця та Покупця (аналогічно деталізовано опис товарів із вказанням ціни). Платіж за вказані товари проведений у безготівковому порядку шляхом SWIFT - транзакції JBKLМ29О5TMSSC, із наданням митному органу відповідного платіжного документу.

Водночас, посадовою особою митного органу було поставлено вимогу про надання додаткових документів. Додаткові документи згідно вимоги були надані декларантом листом № 14/02 від 14.02.2022 року - надано копію митної декларації на попередню поставку та листом № 14 від 14.02.2022 року надано відповідь митниці із детальними роз`ясненнями щодо поставлених вимог.

Суд враховує, що згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів може письмово витребувати у декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи.

Дослідивши матеріали справи суд критично ставиться до тверджень відповідача про відмінності у нумерації рахунку-фактури № IT-2022-3 3у митній декларації країни відправлення як на обставину, що впливає на рівень митної вартості товарів, враховуючи відсутність підтвердженого не співпадіння змісту даних документів.

Щодо наявності реквізитів банків MORGAN CHASE BANK та SPARKASSE filiale di Rovereto, суд враховує роз`яснення АТ КБ «Приватбанк» про відповідність нормам чинного законодавства України проведення розрахункових операцій із використанням рахунків банків-посередників та перевірку дійсність платежу банком-респондентом (у даному випадку АТ КБ «Приватбанк», який є на 100% державним банком) із проведенням обов`язкового фінансового моніторингу. Аналогічно формування банківського платіжного документу, зокрема і в частині вказання дати переведення коштів та відмітки банку є сферою відповідальності державного банку, при чому здійснення самого платежу відповідачем не оспорювалась та не спростована. Відповідно суд вважає доведеним факт належної оплати товару згідно умов Договору та вимог законодавства України.

Таким чином суд дійшов висновку, що посадовою особою митниці не виконано обов`язку із перевірки формування митної вартості імпортованого товару, не виявлено ознак підробки документів або відсутності у них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Митний орган покликався лише на наявність неточностей, які були спростовані наданими декларантом документами та матеріалами справи.

Суд погоджується, що фактично, єдиною підставою для коригування стала наявність у митного органу інформації щодо цінових рівнів вищих, аніж заявлено до митного оформлення з спірною поставкою.

При цьому, відповідно до приписів статті 77 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, відповідачем не долучено до відзиву на позов та не долучено до справи копій митних декларацій, які стали підставою для коригування митної вартості, що унеможливлює прийняття таких декларацій судом в якості доказу правомірності дій митного органу.

У своїй сукупності, за досліджених обставин, суд ставиться критично до об`єктивності та правомірності коригування ціни митним органом за спірною поставкою.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд зауважує, що орган доходів і зборів має право вимагати надання додаткових підтверджень лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Це пов`язано з тим, що такі вади не дозволяють органу доходів і зборів здійснити визначений законом мінімум митних формальностей.

Якщо ж декларантом надані всі документи, необхідні для визначення вартості товару за першим методом, а також, якщо зауваження митного органу (щодо наявності розбіжностей, неточностей у документах) не стосуються числових значень вартості товару, то вимога про надання додаткових документів, відмова у прийнятті декларації, застосування іншого методу визначення митної вартості є безпідставними.

Позивач на підтвердження митної вартості товарів, які переміщувалися через митний кордон України, подав відповідачу повний і достатній для митного оформлення пакет документів, надання якого передбачено ч. 2 ст. 53 МК України.

Доказів на підтвердження неможливості врахування митним органом поданих позивачем до митного оформлення товарів, експертних висновків, відповідачем надано не було.

Згідно з оскаржуваним рішенням про визначення митної вартості товару підставою для коригування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних митниці щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Оцінюючи вказані рішення відповідача, суд вважає за необхідне застосувати правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Тому, покликання відповідача на інші митні декларації з інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих за призначенням, країною виробництва тощо, жодним чином не спростовують інформації, зазначеної в поданих до митного оформлення документах, досліджених в межах даної адміністративної справи.

Тому, оцінивши під час розгляду справи документи, які надавались позивачем під час митного оформлення товару, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для цілей застосування основного методу визначення митної вартості товарів; наявності визначених ч. 1, 2 ст. 58 МК України обмежень для застосування першого методу та наявності обставин, визначених ч. 6 ст. 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару із застосуванням першого методу, а отже і підстав для застосування положень ч. 3 ст. 57 та ч. 3 ст. 58 МК України, тобто використання другорядних методів визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості застосування попередніх.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, тощо, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночас, витребуючи у позивача додаткові документи, відповідач не конкретизував, на підтвердження яких саме обставин їх слід подати, як і не уточнив, яким чином витребувані ним додаткові документи дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої позивачем митної вартості товару, що, у свою чергу, обмежило позивача у можливості виконання цих вимог.

За відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, суд вважає висновки відповідача, вказані у рішенні про визначення митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору) необґрунтованими, оскільки, на думку суду, наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товару на підставі поданих документів, а безпідставні посилання на розбіжності у документах, у даному випадку, не є факторами, які можуть вплинути на його ціну.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про визначення митної вартості товарів є таким, що не відповідає встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч.1 ст. 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 5061,40грн, сплачена відповідно до платіжного доручення від 23.05.2022 № 893.

Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи у якій останній просить стягнути з відповідачів витрати по оплаті послуг перекладача в сумі 2750грн.

Суд нагадує, що така заява від позивача надійшла до суду 11.07.2022 із доказами направлення її копії відповідачу. Таку заяву, згідно трекінгу Укрпошти по № 121 відповідачем отримано 12.07.2022.

Станом на час прийняття рішення у даній справі, заяви щодо зменшення розміру таких витрат, суду від відповідача не надходило.

Приписами частини першої та третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини третьої - восьмої статті 137КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути спів мірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Частини перша, дев`ята статті 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у даній справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у справі № 160/7049/19 від 31.03.2020 року.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалою суду від 02.06.2022 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромоторс Груп" до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, залишено без руху з підстав подання позивачем письмових доказів, викладених іноземною мовою без перекладу українською мовою, а саме: копій контракту № 3/2021 від 12.03.2021 з додатками та експортної митної декларації № 22ITQTIO10000173E7.

Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду, зокрема, офіційного перекладу доданих до позовної заяви зазначених вище документів, що викладені іноземною мовою, відповідно до кількості учасників справи.

Позивачем на виконання такої ухвали суду 23.06.2022 подано офіційний переклад цих документів.

Судом встановлено, що послуги із офіційного перекладу вищевказаних документів з італійської/російської мови на українську мову, були надані позивачу ФОП ОСОБА_2 . На підтвердження отриманих послуг, позивачем надано до суду рахунок № 13/22 від 28.06.2022 року за перекладацькі послуги всього на суму 2750грн; акт виконаних робіт № 13/22 від 28.06.2022 року; платіжне доручення № 911 від 28.06.2022 на суму 2750грн із призначенням платежу: оплата за послугу письмового перекладу згідно рахунку № 13/22 від 28.06.2022 року без ПДВ.

Суд зауважує, що розмір понесених позивачем витрат в сумі 2750грн є спів мірним із складністю справи та обсягом наданих перекладачем послуг та підтверджується належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, суд уважає, що понесені позивачем витрати за перекладацькі послуги у даній справі є витратами, пов`язаними із підготовкою до розгляду справи, тому такі витрати належать до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі і підстав для зменшення їх розміру судом не встановлено.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Рівненської митниці про визначення митної вартості № 204060/2022/000002/2 від 15 лютого 2022 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір в сумі 5061,40грн (п`ять тисяч шістдесят одна гривня, 40коп) та витрати пов`язані із підготовкою до розгляду справи в сумі 2750грн (дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромоторс Груп" (вул. Чехова, 4-І, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ЄДРПОУ/РНОКПП 43275900)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Повний текст рішення складений 01 серпня 2022 року

Суддя Т.О. Комшелюк