Справа № 812/1243/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 812/1243/16

адміністративне провадження № К/9901/52026/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду в касаційній інстанції адміністративну справу № 812/1243/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 (суддя Шембелян В.С.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 (головуючий суддя Шишов О.О., судді: Сіваченко І.В., Сухарьок М.Г.),

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі також - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі також - відповідач, Управління), в якому просило:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області стосовно відмови у прийнятті заяв-розрахунків за період з липня 2015 року по січень 2017 року та відмови у здійсненні фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" по виплаті матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам - співробітникам Товариства за період з липня 2015 року по січень 2017 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" заяви-розрахунки за період з липня 2015 року по січень 2017 року та здійснити відповідне фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" для надання матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам -співробітникам Товариства по заявам-розрахункам за період з липня 2015 року по січень 2017 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство зазначало, що є страхувальником за Законами України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) та з 06.11.2014 знаходиться на обліку в Артемівській міжрайонній виконавчій дирекції Луганського обласного відділення Фонду. Проте, останнє відмовляється у здійсненні фінансування Товариства, у зв`язку із неперереєстрацією останнього згідно із наказом Міністерства юстиції України від 05.11.2014 № 1849/5 «Про проведення реєстраційних дій щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням/місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції» (далі - Наказ № 1849/5) на контрольованій українською владою території.

Разом з тим, позивач вважає таку вимогу безпідставною, оскільки Наказом № 1849/5 та Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) не зобов`язано юридичних осіб, місцезнаходженням яких є територія проведення АТО, провести реєстраційні дії щодо зміни їх місцезнаходження й перереєстрації на території контрольованій Україні.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, позов задоволено повністю.

Судами встановлено, що Товариство зареєстровано як юридичну особу, про що 05.08.2004 за номером 0000206 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням юридичної особи ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" є: 91021, Луганська область, м. Луганськ, квартал Гайового, буд. 35А.

Страхувальник ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" з 06.11.2014 знаходиться на обліку в Артемівській МВД ЛОВ ФССзТВП (правонаступником якої є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області ) за реєстраційним номером 71.

Листом від 30.06.2016 №01-34/2/972 Товариство направило ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД заяви-розрахунки за період липень 2015 року - травень 2016 року на загальну суму 1 080 973,63 грн. з проханням прийняти та здійснити фінансування матеріального забезпечення застрахованим особам - співробітникам Товариства.

Листом від 18.07.2016 №01-10-122 ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД повернув зазначені заяви- розрахунки без виконання.

31.08.2016 Товариство листом №01-34/2/1275 направило ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД нові заяви-розрахунки за період червень - серпень 2016 року на загальну суму 206 511,57 грн. з проханням прийняти та здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам.

Проте, листом від 09.08.2016 №01-10-158 відповідач повернув без виконання зазначені заяви-розрахунки, посилаючись на те, що адреса реєстрації та перебування Товариства встановлена у м.Луганську, віднесеному до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а тому фінансування страхувальника (позивача) може бути здійснено після повернення цієї території під контроль органів державної влади України.

Товариство листом від 14.12.2016 №01-34/2/2129 направило відповідачу заяву-розрахунок за листопад 2016 року на суму 107 245,82 грн; листом від 12.01.2017 №01-34/2/16 заяву-розрахунок за грудень 2016 року на суму 114 443,49 грн та листом від 08.02.2017 №01-34/2/152 заяву-розрахунок за січень 2017 року на суму 93 165,10 грн

У відповідь, листами від 21.12.2016 №01-10-232, від 24.01.2017 №19/01-10 та від 21.02.2017 №01-10-39 Управління повернуло зазначені заяви-розрахунки без виконання, посилаючись на неперереєстрацію Товариства на підконтрольній Україні території.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

До матеріалів справи позивачем надані докази сплати ним єдиного соціального внеску (далі також - ЄСВ) за період з липня 2015 року по січень 2017 року, а саме: звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄСВ з липня 2015 року по січень 2017, оригінали платіжних доручень зі сплати ЄСВ за вказаний період.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Артемівська міжрайонна виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду отримавши від ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" заяви-розрахунки за період з липня 2015 року по січень 2017 року мала б їх опрацювати та, не встановивши порушень, визначених у пункті 7 Порядку № 26, здійснити фінансування Товариства протягом 10 днів з дня отримання цих заяв-розрахунків. А відмова у здійсненні такого фінансування з підстав того, що ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" знаходиться у м. Луганську, віднесеному до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки законодавство України, що регулює діяльність Фонду та порядок фінансування робочими органами Фонду страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам, не зазнало змін.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В касаційній скарзі Управління наголошує на тому, що відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 (далі - Тимчасовий порядок № 595) у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Товариство у відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог такої заперечило, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідача щодо неприйняття до розгляду (повернення) заяв-розрахунків щодо надання фінансування для матеріального забезпечення найманих працівників позивача.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV) та Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 22.12.2010 № 26 (далі - Порядок № 26).

Статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи соціального страхування, серед яких, зокрема, обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом, а також принцип відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 8 Закону №1105-XIV виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду.

Пунктом 1.1 Положення про відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 13, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 26.06.2001 (далі - Положення №13) передбачено, що відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, областях та містах Києві і Севастополі (далі - відділення Фонду) та його робочі органи створюються відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України від 18.01.2001 №2240-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон № 2240-III). Абзацом 3 пункту 1.4 Положення № 13 встановлено, що робочі органи відділень Фонду у районах та містах республіканського /Автономної Республіки Крим/ та обласного значення входять до структури органів Фонду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону, а згідно пункту 1 частини другої статті 9 Закону № 1105-XIV - здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном.

Пунктом 1 частини другої статті 10 Закону № 1105-XVI визначено, що Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 19 зазначеного Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 2 частиною першою статті 16 зазначеного Закону застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1105-XVI встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105-XVI до завершення заходів, пов`язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та робочих органів його виконавчої дирекції виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону №1105-XVI фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Аналогічна права норма також закріплена у пункті 2 Порядку №26.

До того ж, пунктами 5, 6 вищезазначеного Порядку встановлено, що для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01 січня 2011 року) із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства. Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду.

Пунктом 7 Порядку № 26 визначено, що при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки, суди попередніх інстанцій встановили, що усі вимоги щодо формування та пред`явлення заяв-розрахунків позивачем дотримані, а відтак прийшли до правильного висновку, що у відповідача не було правових підстав відмовляти у відповідному фінансуванні Товариства.

Щодо посилання відповідача на пункт 2 Тимчасового порядку № 595, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2015 у справі №826/18826/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 16.10.2015, визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595.

Отже, відмова відповідача профінансувати страхувальника з посиланням на вказаний пункт Тимчасового порядку на час виникнення спірних відносин, є незаконною.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1105-XIV, кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Відтак, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати - є цільовим позабюджетним фондом, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

За таких обставин, з метою забезпечення права громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, враховуючи виконання позивачем всіх зобов`язань, зокрема, сплату страхових внесків, враховуючи відсутність підстав згідно із статтею 23 Закону № 1105-XIV для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також відкритий поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у АТ «Райффайзен банк Аваль» у м.Києві, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2019 року у справі №805/5090/15-а, від 10 січня 2019 року у справі №805/5089/15-а та від 18 серпня 2020 року у справі №805/2910/17-а.

Наведене в контексті змісту встановлених фактичних обставин у цій справі свідчить про правильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, відсутність порушень норм процесуального права й необґрунтованість вимог касаційної скарги.

Всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами попередніх інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі №812/1243/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.Л. Мороз А.Ю. Бучик А.І. Рибачук