Справа № 580/2514/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року справа № 580/2514/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Державної казначейської служби України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач 1) та Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2) в якій позивач, з урахуванням нової редакції позову від 08.07.2022р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність Золотоніського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невирішення питання про повернення позивачу надмірно сплаченого у виконавчому провадженні №64597232 грошових коштів;

- зобов`язати відповідача сформувати та надіслати до територіального органу Державної казначейської служби України, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, подання щодо повернення позивачу надмірно сплачених у виконавчому провадженні №64597232 грошових коштів виконавчого збору в сумі 32 093,24 грн.;

- стягнути із Державного бюджету України на користь позивача виконавчий збір в сумі 32 093,24 грн., який надмірно сплачено позивачем 31.03.2022 р. на рахунок Золотоніського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у рамках виконавчого провадження №64597232.

Позивач в обгрунтування позову зазначив, що в межах виконавчого провадження №62068915 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 32 093,24 грн., на підставі якої в подальшому відкрито виконавче провадження №64597232 з її виконання. Позивач звернув увагу, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/10283/21 скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №64597232 та зобов`язано відповідача зняти арешт з майна позивача, однак відповідач, подавши апеляційну скаргу на рішення суду, продовжив заходи примусового стягнення виконавчого збору за рахунок майна позивача. Позивач вказав, що з метою оформлення спадщини на нерухоме майно та припинення розшуку транспортного засобу ним 31.03.2022р. було сплачено суму виконавчого збору в сумі 32 093,24 грн., що було вимушеним кроком покликаним на захист майнових прав позивача. Вказано, що у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду, яким скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №64597232, всі кошти сплачені позивачем у вказаному ВП повинні бути повернуті йому з Державного бюджету за поданням державного виконавця. Позивач вказав, що відповідач 1 ухилився від обов`язку направити подання до територіального органу ДКСУ щодо повернення позивачу надміру сплачених сум виконавчого збору чим допустив протиправну бездіяльність. Позивач вказав також, що ефективним засобом захисту порушеного права, поряд із визнанням протиправною бездіяльності є стягнення надмірно сплачених коштів виконавчого збору із Державного бюджету.

Ухвалою суду від 02.08.2022р. відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

Станом на дату розгляду даної справи, відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наджафової Т.В. від 14.05.2020р. відкрито виконавче провадження №62068915 з примусового виконання виконавчого листа №2-79/2010 виданого 11.03.2010р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення із позивача на користь кредитної спілки «Кредит-Союз» боргу в сумі 335420,86 грн.

Постановою старшого державного виконавця Наджафової Т.В. від 14.05.2020р. у виконавчому провадженні №62068915 стягнуто з позивача виконавчий збір в сумі 33542,09 грн. на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою старшого державного виконавця Наджафової Т.В. від 18.08.2020р. у виконавчому провадженні №62068915 виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому постановою старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наджафової Т.В. від 22.02.2021р. відкрито виконавче провадження №64597620 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62068915 у розмірі 32093,24 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. у справі №580/10283/21, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наджафової Т.В. від 22.02.2021 про відкриття виконавчого провадження №64597620 від 22.02.2021 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 32093,24 грн. Зобов`язано Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звільнити з-під арешту майно та кошти позивача, які накладені в межах виконавчого провадження №64597620, а також виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про обтяження - арешт нерухомого майна позивача, який накладений постановою старшого державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наджафової Т.В. від 22.02.2021 №64597620.

Відповідно до квитанції АТ КБ Приватбанк від 31.03.2022р. №0.0..1, позивачем сплачено суму виконавчого збору у розмірі 32093,24 грн.

Згідно платіжного доручення №40702 від 11.05.2022р. Золотоніським ВДВС перераховано кошти виконавчого збору у сумі 32093,24 грн. до Державного бюджету України.

12.05.2022р. постановою старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), закінчено виконавче провадження №64597620, у зв`язку із повним фактичним виконанням.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. у справі №580/10283/21 набрало законної сили, за наслідками апеляційного оскарження - 24.05.2022р.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невирішення питання про повернення позивачу надмірно сплаченого у виконавчому провадженні №64597620 грошових коштів, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленомустаттею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленомустаттею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Частинами першою, четвертою статті 47 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432 (тут і далі - у редакції на час виникнення спірних правовідносин), витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Аналіз вказаних вище приписів ч.7 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження вказує на те, що безумовними, прямо передбаченими підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є:

1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню;

2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, процедура, яка б передбачала повернення коштів у відповідності до Закону України Про виконавче провадження, вказаними вище нормами прямо не передбачена.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженимнаказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 2 Порядку №787, він визначає процедури: повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі); перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок.

Відповідно до п.3 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

Відповідно до п. 5 розділу I Порядку №787, у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів, орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Отже, Порядком № 787 встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення надміру зарахованих коштів.

Аналіз вказаних приписів вказує на те, що орган, що контролює справляння надходжень бюджету (у спірних правовідносинах - Золотоніський відділ ДВС), у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів, формує подання до органу Казначейства на підставі заяви платника про повернення коштів з бюджету, що подається платником відповідно до органу що контролює справляння надходжень бюджету.

При вирішенні спору по суті, суд зазначає наступне.

Позивач в обгрунтування позову зазначає, що після скасування постанови про відкриття провадження у виконавчому провадженні по стягненню із позивача виконавчого збору, у Золотоніського відділу ДВС виник безумовний обов`язок направити подання до органів казначейства про повернення позивачу надмірно сплаченого виконавчого збору.

Надавши оцінку вказаним посилання, суд зазначає, що аналіз вказаних вище приписів ч.7 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження вказує на те, що безумовними, прямо передбаченими підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є, наявність однієї із наступних обставин:

1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню;

2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що наявності жодної із вказаних вище обставин під час розгляду даної справи не встановлено, у матеріалах справи відсутні докази скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14.05.2020р. ВП №62068915 чи визнання її такою, що не підлягає виконанню.

Крім того, як зазначено вище судом, орган, що контролює справляння надходжень бюджету (у спірних правовідносинах - Золотоніський відділ ДВС), у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів, формує подання до органу Казначейства на підставі заяви платника про повернення коштів з бюджету, що подається платником відповідно до органу що контролює справляння надходжень бюджету. Суд зазначає, що формуванню органом ДВС подання до органів Казначейства, передують зокрема подання особою заяви про повернення коштів з бюджету, оскільки в такій заяві платником вказуються, зокрема: причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Разом з тим, суд встановив, що позивач не надав до суду жодних доказів його звернення до Золотоніського відділу ДВС із заявою, у відповідності до п. 5 розділу I Порядку №787, про здійснення ним управлінських функцій для повернення заявленої суми коштів (формування подання до органів казначейства) та що за наслідками розгляду такої заяви позивачу було відмовлено.

Суд зазначає, що сама лише обставина скасування у судовому порядку постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, за відсутності підстав визначених ч.7 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження та за відсутності заяви від позивача про повернення коштів з бюджету, не покладає на Золотоніський відділу ДВС обов`язок направлення подання до територіального органу ДКСУ щодо повернення позивачу надміру сплачених сум виконавчого збору, у зв`язку із чим суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, в задоволенні яких належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно статті 255 КАС і може бути оскаржене в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295-297 КАС України через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня підписання.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО