Справа № 520/870/22
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 р. № 520/870/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Метрополіта Андрія, буд. 10, м. Львів, 79016, ) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №89 від 22.11.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 13814885, місцезнаходження юридичної особи: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, вчинити дії по повторному розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про перерахунок пенсії за віком від 16.11.2021 року із врахуванням висновків суду та Довідки №21 від 14.02.2019 року «КНГ Сервіс» про виконану роботу, Довідки №83 від 12.02.2019 року «КНГ Сервіс» про заробітну плату для нарахування пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішення № 89 від 22.11.2021 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.01.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Рішенням 89 від 24.03.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до абз. 6 п. розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України № 1058 (учасник бойових дій).

Позивач звернувся із заявою від 16.11.2021 про перерахунок пенсії за віком із врахуванням до загального стажу роботи періоду роботи з 22.07.2007 по 12.03.2019.

Рішенням № 89 від 22.11.2021 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії за віком із врахуванням періоду роботи з 22.07.2007 по 12.03.2019.

Обгрунтовуючи свою відмову, відповідач у вказаному рішені зазначив, що період роботи на території Російської Федерації з 22.07.2007 по 12.03.2019 не зараховано, оскільки зарахування до українського стажу періоду роботи, набутого на території Росії, можливе у випадку отримання від компетентних органів підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Позивач, вважаючи Рішення № 89 від 22.11.2021 протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).

За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.

Суд зазначає, що єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача період роботи на території Російської Федерації з 22.07.2007 по 12.03.2019 в "ООО "КНГ-Сервис"" (мовою оригіналу) та відмови у перерахунку пенсії слугувала обставина не підтвердження сплати страхових внесків за вказаний період роботи компетентними органами Російської Федерації.

Однак, суд критично оцінює такі доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зазначає наступне.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхувальником страховим внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17 (провадження №К/9901/22935/18) та від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Як встановлено судом, довідка №21 від 14.02.2019 ТОВ "КНГ-Сервіс" підтверджує, що позивач працював у ТОВ "КНГ-Сервіс", місцезаходження юридичної особи: вул. Сибірська, 10-й проїзд, будинок 4, місто Нягань, Ханти-Манського Автономного кола-Югра, Тюменської області, Російської Федерації, машиністом автомобільного крана у період з 22.12.2007 по 16.04.2012 на підставі цивільно-правового договору, а з 17.04.2012 по 12.03.2019 на підставі трудової книжки НОМЕР_2 .

Довідка про заробіток для призначення пенсії №83 від 12.02.2019 ТОВ "КНГ-Сергвіс" підтверджує, що позивач з грудня 2007 року по січень 2019 рік отримував заробітну плату у ТОВ "КНГ-Сервіс", з якої було сплачено страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Договір підряду №1916 має інформацію щодо виконання позивачем у ТОВ "КНГ-Сервіс" робіт по спеціальності машиніста автомобільного крану по 6 розряду в автотранспортному цеху в період з 22.12.2007 по 16.04.2012.

Та, як вже судом зазначалось, у відповідності до належної позивачу трудової книжки НОМЕР_2 , останній в період з 17.04.2012 по 12.03.2019 працював у ТОВ "КНГ-Сервіс" на території Російської Федерації.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що листом № 2000-0214-8/1518 від 06.01.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до керівника ГУ ПФ РФ м. Нягань із проханням надати акт перевірки довідки про заробітну плату №83 від 12.02.2019 про заробіток ОСОБА_2 для призначення пенсії у ТОВ "КНГ-Сервіс" на підставі особистих вказаного підприємства.

Управління ПФ РФ в місті Нягань Ханти-Мансійського Автономного округу - Югри, листом № 33247/21-16 від 05.02.2021, на лист № 2000-0214-8/1518 від 06.01.2021, підтвердило дійсність Довідки №83 від 12.02.2019 про заробіток ОСОБА_2 для призначення пенсії у ТОВ "КНГ-Сервіс" на підставі особистих вказаного підприємства.

Отже, відмова у перерахунку пенсії, у зв`язку з наданням позивачем додаткових документів за період роботи з 22.12.2007 по 12.03.2019 на посаді машиніста автомобільного крана у ТОВ "КНГ-Сервіс", через не підтвердженням компетентними органами даної країни сплати внесків до Пенсійного фонду, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного стажу роботи позивача та звужує його законне право на зарахування вказаного періоду до стажу роботи на вказаному підприємстві.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та вказаних висновків суду, відповідач не надав.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Метрополіта Андрія, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №89 від 22.11.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 13814885, місцезнаходження юридичної особи: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, вчинити дії по повторному розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про перерахунок пенсії за віком від 16.11.2021 року із врахуванням висновків суду та Довідки №21 від 14.02.2019 року «КНГ Сервіс» про виконану роботу, Довідки №83 від 12.02.2019 року «КНГ Сервіс» про заробітну плату для нарахування пенсії.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Тітов