Справа № 200/1458/22
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року Справа№200/1458/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_3

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_3, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 16 листопада 2021 року у сумі 232 191,95 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а з 1 березня 2018 року по 16 листопада 2021 року - із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, відповідно до абзаців 4-5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у сумі 232 191,95 грн з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у період з 16 листопада 2017 року по 16 листопада 2021 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України.

На підставі наказу командувача Національної гвардії України від 2 листопада 2021 року № 73 о/с позивача було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України.

На підставі наказу командира Військової частини від 16 листопада 2021 року № 227 позивач була виключена зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Отримавши від відповідача розрахунок індексацію її грошового забезпечення за період служби, позивач дізналась, що індексація її грошового забезпечення у період з 1 грудня 2015 року по 16 листопада 2021 року проводилась не у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість.

Зазначає, що базовим місяцем для обчислення індексації її грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року є січень 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 з 1 березня 2018 року базовим місяцем є березень 2018 року.

Також позивач зазначає, що згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1078 індексація з березня 2018 року має нараховуватись виходячи із фіксованого розміру - 4 463,15 грн, посилається при цьому на Постанову Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 816/1728/16.

Враховуючи наведене позивач вважає, що індексація її грошового забезпечення у період служби в Військовій частині НОМЕР_3 була проведена із порушенням чинного законодавства, що спричинило порушення її прав (а.с. 1-9).

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної Гвардії України в період з 16 листопада 2017 року по 16 листопада 2021 року.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" визначено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, із тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Отже, Постановою № 1013 визначено підвищити з грудня 2015 року грошові доходи населення, задіяного в бюджетній сфері, з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом з метою початку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з січня 2016 року.

Розпорядженням т.в.о. командувача Національної гвардії України від 20 січня 2015 року № Р-2 військовослужбовцям Національної гвардії України здійснено підвищення рівня доходів за рахунок збільшення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (премії).

Розпорядженням командувача Національної гвардії України від 4 лютого 2016 № Р-5 підвищено розмір грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України за рахунок збільшення преміювання з 1 січня 2016року.

Таким чином, згідно вимог Постанови № 1013 і Порядку № 1078 саме січень 2016 року є остаточним місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції, як наслідок, для проведення подальшої індексації доходів обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 відповідно.

1 березня 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням, та встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт.

У зв`язку із прийняттям даної постанови грошове забезпечення військовослужбовців, в тому числі і позивача, збільшилося в абсолютному розмірі.

При цьому, оскільки індексація позивача за березень 2018 року становить 0,00 грн і відбувається підвищення грошового забезпечення за березень 2018 року в абсолютному виразі, то відповідно до вимог п. 5 Порядку № 1078 березень 2018 року є місяцем підвищення грошових доходів (грошового забезпечення), і обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з квітня 2018 року.

Індексація грошового забезпечення позивача проводилась відповідно до вимог п. 6 Порядку № 1078 з урахуванням фінансових ресурсів на відповідний рік.

Також відповідач зазначає, що нарахування індексації грошового забезпечення та визначення базового місяця є дискреційними повноваженнями військової частини.

Вказує, що підстави для розрахунку індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення відсутні, скільки позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 16 листопада 2021 року у відповідно до вимог законодавства України.

Також у відзиві зауважено, що позивач звернулась до суду із даним позовом із пропуском строку для такого звернення.

На підставі наведеного відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені її позовних вимог (а.с. 27-36 ).

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні (а.с. 22).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 21 лютого 2018 року (а.с. 16-18).

Відповідач, Військової частини НОМЕР_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_4, місцезнаходження: АДРЕСА_2, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 27).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України у період з 16 листопада 2017 року по 16 листопада 2021 року (а.с. 19).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 16 листопада 2021 року № 227, старшого солдата ОСОБА_1 (Г-039960), яка здала справи і обов`язки за посадою кореспондента групи інформаційно-комунікативної роботи окремого загону спеціального призначення «Азов», звільнену відповідно до ст. 26 ч. 5 п. 2 згідно з підпунктом «А» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військовох служби наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 2 листопада 2021 року №73-ОС, виключено зі списків особового складу Військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.12-13).

Згідно довідки від 15 лютого 2022 року № 0254, виданої начальником фінансового відділення Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, про розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 року по 16 листопада 2021 року та особистих карток ОСОБА_1 на грошове забезпечення за період її служби в Військовій частині НОМЕР_3 №№ 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021, за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року грошове забезпечення позивача не індексувалось, з березня 2018 року по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення розраховувалась із застосуванням базового місяця - березень 2018 року при цьому щомісячне нарахування складало 0,00 грн, з грудня 2018 року по січень 2020 року - індексація грошового забезпечення нараховувалась із застосуванням базового місяця - березень 2018 року та виплачувалась у нарахованому розмірі: з березня по листопад 2018 року - по 0,00 грн щомісячно, з грудня 2018 року по лютий 2019 року - по 71,08 грн щомісячно, з березня по червень 2019 року - по 134,47 грн щомісячно, з липня по листопад 2019 року - по 206,72 грн щомісячно, з грудня 2019 року по червень 2020 року - по 216,51 грн щомісячно, з липня по листопад 2020 року - по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року - 233,81 грн, з січня по березень 2021 року - по 331,42 грн щомісячно, з квітня по червень 2021 року - по 415,41 грн щомісячно, з липня по жовтень 2021 року - по 540,03 грн щомісячно, у листопаді 2021 року - 288, 02 грн (а.с. 40-43).

Будучи не згодною із розміром індексації грошового забезпечення, сплаченого їй за період служби в Військовій частині НОМЕР_3, позивач звернулась до суду із даним позовом.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із позовними вимогами позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити індексацію, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із цим відповідно до ст. 98 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

В аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці" та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 804/496/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 360/3359/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що згідно приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13 січня 2004 № 5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду оплати праці (фонд додаткової заробітної плат).

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у 2013 році прийняв рішення у справах № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, у яких дійшов висновку про те, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум несвоєчасно отриманої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці.

Отже, особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної їй індексації грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до положень ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу абз. 2 ч. 3ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 18 Закону України від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

У ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. […] Індексація пенсій проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюється їх фінансування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів, а згідно ч. 1 ст. 10 цього Закону індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Підпунктом 2 п. 6 Порядку № 1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, суд дійшов висновку, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється установами, які сплачують цим військовослужбовцям грошове забезпечення.

Розглядаючи позовні вимоги позивача в частині нарахування відповідачем індексації за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України у період з 16 листопада 2017 року по 16 листопада 2021 року, при цьому у період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та, як наслідок, не виплачувалась.

Як вже зазначалось судом, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, не нарахування та не виплата позивачу індексації за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року є протиправним.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за даний період підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати індексацію за вказаний період із врахуванням в якості базового місяця січня 2008 року, суд зазначає наступне.

Як пояснює у відзиві відповідач, на його переконання базовим місяцем для розрахунку індексації у даний період є січень 2016 року.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, при визначені розміру індексації визначальним є встановлення «базового» місяця.

При вирішенні питання щодо базового місяця за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, позивача прийнято на військову службу у Військову частину № НОМЕР_3 у листопаді 2017 року.

Відповідно до п. 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, яка буда чинною до 1 квітня 2021 року) для новоприйнятих працівників […] обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації у спірний період здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник (як це відбувалось до грудня 2015 року).

Згідно з п. 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

У листі від 28 квітня 2016 року № 201/10/1.37-16 Мінсоцполітики в надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, відповідно до якого: «…Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. […] Для працівника, який працює з лютого 2014 року, обчислення індексу споживчих цін має здійснюватись з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у квітні 2012 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з травня 2012 року».

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 9 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 1 січня 2008 року та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено в тому числі схему посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Отже, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року є січень 2008 року.

Стосовно посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та прийняті на розпорядження т.в.о. командувача Національної гвардії України від 20 січня 2015 року № Р-2, відповідно до якого військовослужбовцям Національної гвардії України здійснено підвищення рівня доходів за рахунок збільшення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема премії; та розпорядження командувача Національної гвардії України від 4 лютого 2016 року № Р-5, яким підвищено розмір грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України за рахунок збільшення преміювання з 1 січня 2016 року, внаслідок яких базовим місяцем у період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року необхідно вважати січень 2016 року, суд зазначає, що згідно п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення т а р и ф н и х с т а в о к (о к л а д і в), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (п. 3) визначено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів, вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Разом із цим зазначеними відповідачем розпорядженнями т.в.о. командувача Національної гвардії України від 20 січня 2015 року та командувача Національної гвардії України від 4 лютого 2016 року розмір грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України збільшено з 1 січня 2016 року за рахунок п р е м і ю в а н н я.

Отже, зміна розміру грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України з 1 січня 2016 року не торкнулась зміни посадових окладів.

Як наслідок, вказані доводи відповідача судом відхиляються.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що відповідач не погоджується із тим, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року має бути січень 2008 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача і в цій частині.

Щодо позовних вимог позивача з приводу оскарження проведення відповідачем індексації її грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року без застосування щомісячного фіксованого розміру - 4 463,15 грн, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що у зазначений період індексація грошового забезпечення позивача здійснювалась відповідачем із застосуванням в якості базового місяця - березня 2018 року і склала: з березня по листопад 2018 року - по 0,00 грн щомісячно (а.с. 40-43).

З 1 березня 2018 року у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, - відбулась зміна грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm).

Разом із цим питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд дійшов висновку, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

В даному випадку, суб`єкту владних повноважень необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідної особи.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Відтак, відповідач при вирішенні питання про індексацію грошових доходів позивача протиправно врахував лише норми абзаців 1, 2 п. 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення, не враховуючи при цьому приписи абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність/відсутність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, та чи є підстави для виплати позивачу індексації грошового забезпечення у зазначені місяці із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання неправомірною бездіяльності відповідача в частині не вирішення питання про наявність/відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 березня по 30 листопада 2018 року, виходячи із базового місяця січня 2008 року та зобов`язання його здійснити розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року - із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Щодо позовних вимог позивача з приводу оскарження проведення відповідачем індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2018 року по 16 листопада 2021 року без застосування фіксованого розміру 4 463,15 грн, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у зазначений період індексація грошового забезпечення позивача здійснювалась відповідачем із застосуванням в якості базового місяця - березня 2018 року і склала: з грудня 2018 року по лютий 2019 року - по 71,08 грн щомісячно, з березня по червень 2019 року - по 134,47 грн щомісячно, з липня по листопад 2019 року - по 206,72 грн щомісячно, з грудня 2019 року по червень 2020 року - по 216,51 грн щомісячно, з липня по листопад 2020 року - по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року - 233,81 грн, з січня по березень 2021 року - по 331,42 грн щомісячно, з квітня по червень 2021 року - по 415,41 грн щомісячно, з липня по жовтень 2021 року - по 540,03 грн щомісячно, у листопаді 2021 року - 288, 02 грн (а.с. 40-43).

Як вже зазначалось судом, визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції роботодавця і суд не має повноважень здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем.

Разом із цим у випадку здійснення такого розрахунку суд наділений повноваженнями перевірити його правильність у контексті застосування нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Обчислення індексу споживчих цін для визначення порогу індексації величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком шляхом множення місячних індексів споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли за результатами такого обчислення величина індексу споживчих цін перевищить поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка.

Після перевищення такого порогу індексації для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається знову, з місяця наступного за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив цей поріг індексації.

При цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення кінцевої індексації (коефіцієнт індексації), розрахована між цими проміжками, розраховується як добуток сум проміжних індексів споживчих цін перевищення порогу індексації помножений на коефіцієнт 100.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm), індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг у 103% у жовтні 2018 року (1,008 х 1,000 х 1,000 х 0,993 х 1,000 х1,019 х 1,017 * 100 = 103,7).

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано в листопаді, то вперше грошове забезпечення позивача виходячи із базового місяця березень 2018 року повинно індексуватися у грудні 2018 року.

Відповідно до Порядку № 1078 індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина заробітної плати, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає), розмір якого щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України.

Розмір індексації розраховується за формулою:

І = Д x Кі / 100, де

І сума індексації;

Д індексований дохід (в межах прожиткового мінімуму);

Кі коефіцієнт індексації (величина приросту індексу споживчих цін).

Величина приросту індексу споживчих цін у грудні 2018 року склала 3,7% (у жовтні 2018 року індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації 103,0% і склав 103,7%, при цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у квітні (наступний місяць після базового) 2018 року жовтні 2018 року складатиме 3,7% (103,7 100).

Згідно абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 з листопада 2018 року обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації заробітної плати починається знову.

З 1 грудня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб було затверджено у розмірі 1 921,00 грн.

Отже, індексація позивача за грудень 2018 року склала:

1 921,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб у грудні 2018 року) х 3,7% (коефіцієнт індексації у грудні 2018 року) / 100 = 71,08 грн.

В такому ж самому порядку розраховується індексація за січень 2019 року - листопад 2021 року:

- січень 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;

- лютий 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;

- березень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- квітень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- травень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- червень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- липень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- серпень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- вересень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- жовтень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- листопад 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- грудень 2019 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- січень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- лютий 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- березень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- квітень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- травень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- червень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- липень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- серпень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- вересень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- жовтень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- листопад 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- грудень 2020 року: 2270,00 грн х 10,3% / 100 = 233,81 грн;

- січень 2021 року: 2270,00 грн х 14,60%/ 100 = 331,42 грн;

- лютий 2021 року: 2270,00 грн х 14,60%/ 100 = 331,42 грн;

- березень 2021 року: 2270,00 грн х 14,60%/ 100 = 331,42 грн;

- квітень 2021 року: 2270,00 грн х 18,30%/ 100 = 415,41 грн;

- травень 2021 року: 2270,00 грн х 18,30%/ 100 = 415,41 грн;

- червень 2021 року: 2270,00 грн х 18,30%/ 100 = 415,41 грн;

- липень 2021 року: 2379,00 грн х 22,70%/ 100 = 540,03 грн;

- серпень 2021 року: 2379,00 грн х 22,70%/ 100 = 540,03 грн;

- вересень 2021 року: 2379,00 грн х 22,70%/ 100 = 540,03 грн;

- жовтень 2021 року: 2379,00 грн х 22,70%/ 100 = 540,03 грн;

- листопад 2021 року: 2021 року: 2379,00 грн х 22,70%/ 100 = 540,03 грн (з врахуванням 16 днів служби позивача у даному місяці - 288,02 грн).

Отже, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача з грудня 2018 року по листопад 2021 року відповідачем проведений відповідно до приписів Порядку № 1078.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача про те, що індексація у період з 1 березня 2018 року по 16 листопада 2021 року має складати щомісячно 4 463,15 грн.

Стосовно посилань позивача на постанову Верховного Суду від 23 квітня 2020 року № 816/1728/16, суд зазначає, що постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року № 816/1728/16 прийнята за наслідком розгляду касаційної скарги на рішення суду про скасування постанови про накладення на фізичну особу-підприємця штрафу.

В межах касаційного розгляду справи № 816/1728/16 Верховний Суд дійшов висновку (який цитує позивач у позові), що «…фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації».

Суд зазначає, що наведений висновок взятий позивачем без врахування контексту судового рішення. Так, у вказаній постанові зазначено, що згідно із ст. 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 378,00 грн, а з 1 травня 2016 року - у розмірі 1 450,00 грн.

Оскільки на момент проведення перевірки (позивача) підвищення заробітних плат не було, тому позивач зобов`язаний був виплачувати фіксовану суму індексації своєму працівникові (продавцю) за лютий, березень та квітень 2016 року у фіксованому розмірі.

Отже, при розгляді вказаної справи предметом якої було вирішення спору про накладення на фізичну особу-підприємця штрафу, судом було встановлено, що розмір індексації у лютому, березні та квітні 2016 року був фіксованою величиною; при цьому у вказані періоди не змінювався прожитковий мінімум (мінімальна заробітна плата), не змінювався коефіцієнт індексації та не змінювалась заробітна плата працівника позивача, якому останній сплачував заробітну плату.

Крім цього, на переконання суду термін «фіксована сума індексації», застосований Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року, «фіксує» цю суму лише за наявності інших «фіксованих» чинників прожиткового мінімуму доходів громадян (мінімальної заробітної плати), коефіцієнту індексації (величини приросту індексу споживчих цін) та заробітної плати працівника (окладу).

Тобто, лише у випадку, якщо всі ці чинники є постійними («фіксованими»), сума індексації також має бути «фіксованою». Але при зміні зазначених чинників величина розміру індексації буде змінюватись.

У протилежному випадку, якщо при зміні зазначених чинників величина індексації буде «зафіксованою» на попередньому рівні (розмірі), не будуть дотримані приписи Порядку № 1078, яким чітко визначений порядок розрахунку індексації грошових доходів населення, в тому числі і у випадку, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати не перевищує суму індексації (п. 5).

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненою від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4, зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням в якості базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, яка виразилась у не вирішенні питання відповідно до абзаців 3, 4, 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, про наявність або відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 року по 30 листопада 2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року - із урахуванням приписів абзаців 3, 4, 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна