Справа № 160/9539/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2022 року Справа № 160/9539/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняКисилевич О.В.
представник позивача представник відповідача Александрова І.І. Сенченко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
06.07.2022 року представник Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод», в якому просить:
- стягнути з Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік у розмірі 5 853 028,73грн.
В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано, що відповідно до звіту №10-ПОІ, який наданий Державним підприємством «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод», вбачається незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідність у 2021 році: за 23 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2021 році, відповідач до 15.04.2022 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 5 853 028,73грн.
Ухвалою суду від 08.07.2022 року прийнято позовну заяву Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.07.2022 року о 10:30год.
18.07.2022 року представником відповідача подано заперечення на позов та вказує наступні обставини проти задоволення позовних вимог. Підприємством створено робочі місця, про що свідчать документи щодо атестації робочих місць. У звіті форми 10-ПІ зроблена примітка у формі «*», яка відповідає у даному випадку про шкідливі умови праці інвалідів та дає можливість для скорочення штату інвалідів. Щомісячно відповідачем надавалась до державної служби зайнятості довідка форми 3-ПН про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Державна служба зайнятості у своєму листі №818 від 16.07.2022 року зазначила, що особи з обмеженими фізичними можливостями, які мають інвалідність на прохання заводу не направлялись, бо таких осіб на обліку в павлоградському МРЦЗ не перебувають. Завод самостійно працевлаштував осіб з обмеженими можливостями. Відмови у працевлаштуванні таких осіб на підприємстві не було. Це підтверджується листом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості від 16.06.2022 року №818. Одночасно, відповідачем неодноразово подавались оголошення в ефірі про пропонування вакансій для інвалідів. Зважаючи на вищевикладене, представник відповідача наголошує на відсутності підстав для задоволення позовних вимог, так як підприємство не порушено вимог законодавства та воно зацікавлене у працевлаштуванні інвалідів і здійснило всі можливі заходи для того, аби особи з обмеженими можливостями працювали на підприємстві.
21.07.2022 року представником Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подано відповідь на заперечення, яким повністю підтримав доводи позовної заяви.
Представник Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» подав 28.07.2022 року через канцелярію суду заперечення на відповідь на відзив, яким заперечується проти задоволення позовних вимог.
У судових засіданнях 21.07.2022 року та 28.07.2022 року представники сторін підтримали доводи, викладені у позовній заяві, запереченнях до позовної заяви відповідно, відповідях на заперечення та відповіді на відзив відповідно.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Державним підприємством «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» подано звіт форми № 10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік.
Так, відповідно до поданого звіту форми № 10-ПОІ у 2021 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 1098 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 21 особа; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 29 осіб.
Згідно розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік, Державне підприємство «Науково-виробниче підприємство «Павлоградський хімічний завод» не сплачено адміністративно-господарські санкції у сумі 5 853 028,73 грн. за не працевлаштування 23 осіб з інвалідністю в 2021 році.
У матеріалах справи міститься звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою № 3-ПН, яка подавалася Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості за 2021 рік.
Листом №818 від 16.06.2022 року Павлоградським міськрайонним центром зайнятості надано інформацію на запит від 15.06.2022 року №92/110-94 та повідомлено, що на обліку в Павлоградському МРЦЗ безробітні з інвалідністю за індивідуальними програмами реабілітації, які б відповідали вимогам, заявлених вакансій ДП «НВО «ПХЗ», не перебували.
До матеріалів справи також долучено лист-відповідь Павлоградського міськрайонного центру зайнятості №1078 від 25.07.2021 року, яким проінформовано про участь представників ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» у проведених заходах Павлоградським міськрайонним центром зайнятості з метою працевлаштування осіб з інвалідністю: 01.03.2021 року, 17.05.2021 року, 19.07.2021 року, 21.09.2021 року, 23.11.2021 року, 20.12.2021 року.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ.
Статтею 19 Закону України № 875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Частиною 1 ст. 20 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Приписами частин 3, 4 ст. 20 Закону № 875-XII визначено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Згідно ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Так, відповідно до статті 181 Закону № 875-ХІІ особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.
Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4 ч.3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VI роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов`язок з працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу, покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Так, наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості».

Також наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 591 від 27.08.2020 року затверджена форма звітності № 10-ПОІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю", яка заповнюється державною мовою підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб.

Так, судом встановлено, що відповідач подав за 2021 рік звіти (за формою №10-ПОІ) про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю. У цих звітах містилась інформація про наявність відповідних вакансій.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач сприяв працевлаштуванню осіб з інвалідністю та виконував усі вимоги законодавства щодо забезпечення прав означених осіб на працевлаштування у повному обсязі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач інформував Павлоградський міськрайонний центр зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до листів від 19.01.2021 року № 92/110-7, від 05.02.2021 року №92/110-25, від 12.02.2021 року №92/110-34, від 19.03.2021 року №92/110-65, від 16.04.2021 року №92/110-87, від 14.05.2021 року № 92/110-104, від 14.05.2021 року №92/110-106, від 04.06.2021 року №92/110-122, від 18.06.2021 року №92/110-132, від 18.06.2021 року №92/110-130, від 09.07.2021 року №92/110-150, від 16.07.2021 року №92/110-153, від 23.07.2021 року №92/110-160, від 06.08.2021 року №92/110-173, від 13.08.2021 року №92/110-178, від 03.09.2021 року №92/110-205, від 17.09.2021 року №92/110-214, 17.09.2021 року №92/110-213, від 08.10.2021 року №92/110-245, від 22.10.2021 року №92/110-257, від 05.11.2021 року №92/110-269, від 12.11.2021 року №92/110-276, від 03.12.2021 року №92/110-292, від 10.12.2021 року №92/110-305. Факт отримання означених листів підтверджується відповідною відміткою Павлоградського міськрайонного центру зайнятості на вказаних листах.

Відповідачем також долучено належним чином завірені копії Наказів №1189 від 24.03.2022 року, №5397 від 06.10.2021 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

У матеріалах справи містяться відомості з друкованого видання, в якому відповідач розміщував оголошення щодо наявності вакансій для осіб з обмеженими можливостями.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач виконав усі необхідні дії для працевлаштування осіб з інвалідністю на Державному підприємстві «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» та дотримав усі вимоги законодавства щодо забезпечення прав означених осіб на працевлаштування у повному обсязі.

Разом з тим, судом встановлено факт невиконання відповідачем нормативу по працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2021 році.

Водночас, суд вважає, що вина відповідача в зазначеному випадку відсутня, оскільки, Державне підприємство «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» вживав всі необхідні заходи по створенню робочих місць та працевлаштуванню осіб з інвалідністю. Поряд з цим, фактів відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за 2021 рік, не встановлено.

Тобто, Державним підприємством «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» було вжито всіх заходів по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого нормативу.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права, відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Тобто, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що відповідач вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій, за відсутності вини такого суб`єкта господарювання.

Отже, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 року у справі № 812/1140/18, відповідно до якої обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування, за умови, що відповідач ужив всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого нормативу.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було виконано всі необхідні заходи по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю і їх працевлаштуванню та дотримано вимоги, встановлені статтею 19 Закону № 875-ХІІ, а тому, підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернувся до Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у справі не розподіляються.

Керуючись ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Старокозацька, б. 52, ) до Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Заводська, б. 44, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко