Справа № 640/22629/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від "24" травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство "Ветропак Гостомельський Склозавод" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на безпідставність висновків акту від 17 липня 2019 року №2164/28-10-41-04/00333888 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод" з питань дотримання вимог статті 50 Податкового кодексу України при поданні уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року (реєстраційний номер від 30 вересня 2018 року)» з огляду на те, що подання позивачем уточнюючих декларацій за 2017 рік та за І півріччя 2018 року у строк до 01 жовтня 2018 року є наслідком самостійного коригування ціни контрольованих операцій відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від ""24" травня 2021 р. позов задоволено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що платник податку на прибуток, по завершенні звітного року, фактично має дев`ять місяців (до 01 жовтня) на складання та подання як Звіту про КО, так і уточнюючого розрахунку (із урахуванням результатів самостійного коригування ціни КО і сум податкових зобов`язань з податку на прибуток) та сплати суми відповідної недоплати податку на прибуток без застосування штрафної санкції.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку відображення суми штрафу 3%, а лише вказав, що дану уточнюючу декларацію подано вчасно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1, пункту 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод" з питань дотримання вимог статті 50 Податкового кодексу України при поданні уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року (реєстраційний номер від 30 вересня 2018 року), за результатом якої складено акт від 17 липня 2019 року №2164/28-10-41-04/00333888 (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №, яким позивачу за платежем податок на прибуток приватних підприємств нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 32 564,4 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 28 жовтня 2019 року №7424/6/99-00-08-05-05 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року № без змін.

Незгода позивача із зазначеним податковим повідомленням-рішенням зумовила звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 39.5.4.1 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України у разі застосування платником податків під час здійснення контрольованих операцій (далі - КО) умов, що не відповідають принципу "витягнутої руки", платник податків має право самостійно провести коригування ціни контрольованої операції та сум податкових зобов`язань за умови, що це не призведе до зменшення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Податкові зобов`язання розраховують відповідно до:

- максимального значення діапазону цін (рентабельності), якщо ціна / показник рентабельності контрольованої операції були вищими за максимальне значення діапазону цін (рентабельності); та/або

- мінімального значення діапазону цін (рентабельності), якщо ціна / показник рентабельності контрольованої операції були нижчими за мінімальне значення діапазону цін (рентабельності).

Сума податкового зобов`язання, розрахованого за результатами самостійного коригування, підлягає сплаті в строки, визначені статтею 57 Податкового кодексу України.

У разі проведення платником податку самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України подається додаток ТЦ "Самостійне коригування ціни контрольованої операції і сум податкових зобов`язань платника податку" (далі - Додаток ТЦ) до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (далі - Декларація).

Платники податку на прибуток, які в звітному періоді здійснювали КО, для проведення самостійного коригування ціни КО і сум податкових зобов`язань складають та подають Додаток ТЦ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1415/27860, який заповнюється відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України.

Одночасно відомості про КО, за якими були проведені самостійні коригування (графи 1 - 12 Додатка ТЦ до Декларації), формуються згідно з Порядком складання Звіту про КО, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18 січня 2016 року № та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 лютого 2016 року за № 187/28317, про що зазначено у примітці "2" Додатка ТЦ до Декларації.

Платник податку на прибуток при здійсненні КО у випадках, визначених статтею 39 Податкового кодексу України, збільшує фінансовий результат податкового (звітного) року: на суму перевищення ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки", над договірною (контрактною) вартістю (вартістю, за якою відповідна операція повинна відображатися при формуванні фінансового результату до оподаткування згідно з правилами бухобліку) реалізованих товарів (робіт, послуг); на суму перевищення договірної (контрактної) вартості (вартості, за якою відповідна операція повинна відображатися при формуванні фінансового результату до оподаткування згідно з правилами бухобліку) придбаних товарів (робіт, послуг) над ціною, визначеною за принципом "витягнутої руки" (підпункт 140.5.1 та підпункт 140.5.2 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України).

У Додатку ТЦ до Декларації здійснюється розрахунок різниць, які відображаються у рядках 3.1.3 ТЦ та 3.1.4 ТЦ Додатка РІ до Декларації для коригування фінансового результату до оподаткування.

Коригування ціни КО, за результатами якого розрахована ціна відповідає принципу "витягнутої руки", здійснюється за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України, на дату здійснення такої КО, що є датою переходу прав власності на товари або датою виконання робіт або надання послуг.

Згідно із пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків, який здійснює самостійне коригування ціни КО відповідно до статті 39 Податкового кодексу України після спливу терміну подання Декларації за попередній звітний податковий рік, має право подати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати без застосування штрафу, якщо такий уточнюючий розрахунок подається у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним (пункт 50.1 статті 50 Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав звітну декларацію з податку на прибуток за І півріччя 2018 року, за якою від`ємне значення об`єкта оподаткування за попередній звітний рік (рядок 3.2.4 Додатка РІ) становило 100 290 602 грн.

Також, позивач подав уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2017 рік, в якій зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування на 3 620 493 грн по факту донарахування податкових зобов`язань в зв`язку з самостійним коригуванням ціни контрольованих операцій від 28 вересня 2018 року №.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 140.4.2 статті 140 Податкового кодексу України від`ємне значення об`єкта оподаткування зменшує фінансовий результат до оподаткування в наступних податкових періодах.

Також позивач подав уточнюючу декларацію за І півріччя 2018 року від 30 вересня 2018 року №, в якій в додатку РІ рядка 3.2.4 задекларовано суму збитків за 2017 рік 96 670 109 грн.

На думку відповідача, позивач, збільшуючи у рядку 16 «Збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (позитивне (від`ємне) значення (рядок 19 - рядок 19 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється)) або рядок 26 таблиці 2 додатка ВП до рядків 26-29, 31-33 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року від 30 вересня 2018 року № податкове зобов`язання за І півріччя 2018 року на суму 651688 грн, протиправно не зазначив у рядку 30 «Сума штрафу (3 %) при відображенні недоплати в уточнюючій Податковій декларації з податку на прибуток підприємств» штраф у розмірі 3%.

Колегія суддів, враховуючи приписи чинного законодавства України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що платник податку на прибуток по завершенні звітного року, фактично має дев`ять місяців (до 01 жовтня) на складання та подання як Звіту про КО, так і уточнюючого розрахунку (із урахуванням результатів самостійного коригування ціни КО і сум податкових зобов`язань з податку на прибуток) та сплати суми відповідної недоплати податку на прибуток без застосування штрафної санкції.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №, яким позивачу за платежем податок на прибуток приватних підприємств нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 32 564,4 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не надав правову оцінку не відображенню суми штрафу 3%, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Штрафні санкції на підставі ст.50 ПКУ застосовуються у разі, коли платник податків самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів. Проте, у цьому випадку подання позивачем уточнюючих декларацій з податку на прибуток за 2017 рік та за І півріччя 2018 року у строк до 1 жовтня 2018 року є наслідком самостійного коригування ціни контрольованих операцій відповідно до п п.39.5.4 ст.39 ПК України. Жодних інших коригувань показників звітності, крім коригування ціни контрольованих операцій, в цих уточнюючих деклараціях не було. Тому, додаткове коригування цін контрольованих операцій за ст. 39 ПКУ не вважається виправленням помилок, виявлених у раніше поданій звітності, що можуть призвести до заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток. Тож, будь-які підстави для застосування штрафних санкцій у розмірі 3% при поданні уточнюючої декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року відсутні.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "24" травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 серпня 2022 року.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків