Справа № 500/2595/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2595/22

02 серпня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивачів - Будзика Б.В., представника відповідача - Федів О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 08.07.2022 звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі Позивачі) з позовом до Байковецької сільської ради (далі - Відповідач), в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати відмову відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 05.01.2022 №16 у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2282 на об`єкт нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області;

- зобов`язати Байковецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області, в особі її уповноваженого органу - відділу містобудування та архітектури, видати замовникам - громадянам ОСОБА_1 та Биндасу Ярославу Едуардовичу Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2282 на об`єкт нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області відповідно до містобудівного розрахунку для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області з визначенням гранично допустимої висоти об`єкта проектування 26 метрів.

В обґрунтування позовних вимог Позивачі покликаються на те, що відділ містобудування та архітектури Байковецької сільської ради відмовляючи Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку :02:001:2282, не врахував, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №640/17011/20, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 в частині затвердження абзацу 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», серед іншого, в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно); визнано протиправним та нечинним абзац 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104, зокрема в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

У зв`язку із цим, вважають, що починаючи з 01.09.2021 в правовому полі відсутній нормативно-правовий акт, який визначає максимально-допустиму висотність (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб.

Також зазначено, що Генеральний план с. Байківці Тернопільського району не містить обмежень щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку висотою до 26 м, а план зонування території, який затверджується на основі генерального плану та містить дані про граничну поверховість будинків, Байковецькою сільською радою не затверджувався.

Отже, вважають відмову необґрунтованою та протиправною.

Ухвалою суду від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 02.08.2022.

Відповідачем до суду подано 29.07.2022 відзив на позовну заяву, за змістом відзиву на позов відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог покликаючись на те, відділом містобудування та архітектури Байковецької сільської ради 05.01.2021 відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :02:001:2282 на нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на підставі невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме в долучених до заявах матеріалах зазначена поверховість багатоквартирного житлового будинку, яка суперечить пункту 6.1.3 ДБН 6.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Крім того зауважив, що оскільки, план зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану, допускається гранична поверховість будинків, будівель та споруд, які будуються на відповідній території, передбачені генеральним планом. Відповідно до Генерального плану с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, внесення змін до якого затверджено рішенням №8/9/9 від 28.05.2021 поверховість забудови в с. Байківці приймається 4 поверхи, а тому посилання позивачів на те що відсутній зонінг є безпідставним.

Щодо рішення Окружного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №640/17011/20, яким скасовано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 в частині затвердження абзацу 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» зазначив, що Державні будівельні норми України Б.2.2 - 12:2019 «Планування та забудови територій» на момент звернення позивачів про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :02:001:2282 до відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради були чинними, а тому вважають, що рішення відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради №16 від 05.01.2021 про відмову позивачам у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :02:001:2282 прийняте у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні 02.08.2022 представник позивачів просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті та письмові докази суд встановив наступні обставини.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21.08.2019 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №5721 посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. придбали в рівних частках, по 1/2 частці кожен, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0285 площею 0,38 га.

Рішенням Байковецької сільської ради 26.06.2020 №1171 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку в с. Байківці площею 0,38 га із кадастровим номером :02:001:0285.

Позивачі 03.09.2021 поділили вказану земельну ділянку на 4 земельних ділянок площами 0,0866 га, 0,0758 га, 0,0764 га та 0,1412 га, які 09.12.2021 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15.11.2021 було об`єднано в земельну ділянку кадастровий номер :02:001:2282 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку площею 0,38 га.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виготовивши у СПД ФОП ОСОБА_3 містобудівний розрахунок для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с. Байківці, згідно з яким поверховість будинку може становити 7 поверхів із гранично допустимою висотою до 26 м, 29.12.2021 звернулись до Байковецької сільської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :02:001:2282 на нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення.

Відділом містобудування та архітектури Байковецької сільської ради прийнято рішення від 05.01.2021 №16, яке оформлено листом про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :02:001:2282 на нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на підставі невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме в долучених до заявах матеріалах зазначена поверховість багатоквартирного житлового будинку, яка суперечить пункту 6.1.3 ДБН 6.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Позивач не погоджуючись із вказаним рішення, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-IV (далі Закон №3038-IV) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частина першої статті 1 Закону №3038-IV визначає, що:

генеральний план населеного пункту - це одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву;

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією;

план зонування території (зонінг) це документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №3038-IV, до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Згідно із статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV (далі Закону №687-XIV) до уповноважених органів містобудування та архітектури, зокрема належать виконавчі органи сільських рад.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), до відання виконавчих органів сільських рад належить, серед іншого, надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно із пунктом 42 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільських рад вирішуються питання про затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

За змістом статті 17 Закону №3038-IV, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська рада.

Виконавчий орган сільської ради є замовником, який організовує розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської ради.

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Генеральний план населеного пункту розробляється у формі електронного документа, формат якого визначається Кабінетом Міністрів України, та підписується кваліфікованими електронними підписами відповідальними особами, які його розробили, - архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та сертифікованим інженером-землевпорядником.

Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися за результатами містобудівного моніторингу не частіше одного разу на рік.

Генеральний план населеного пункту та зміни до нього розглядаються і затверджуються сільською радою протягом трьох місяців з дня його подання.

Доступ до матеріалів генерального плану населеного пункту, крім інформації, яка відповідно до закону становить державну таємницю або належить до інформації з обмеженим доступом, не може обмежуватися. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури, веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування, внесення відповідних даних до Державного земельного кадастру та містобудівного кадастру.

Відповідно до статті 18 Закону №3038-IV, план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності іншим положенням генерального плану населеного пункту, комплексного плану (за наявності).

Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану, генерального плану населеного пункту.

Як вбачається із статті 29 Закону №3038-IV, визначає, що містобудівні умови та обмеження одним із складових елементів вихідних даних. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження видаються уповноваженим органом надаються уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 11) ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів нового будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень); 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах (з урахуванням обмежень використання приаеродромних територій, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України); 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони, планувальні обмеження використання при аеродромних територій, встановлені відповідно до Повітряного кодексу України); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Перелік зазначених умов є вичерпним.

Відомості, визначені пунктами 3, 4, 6-9 цієї частини п`ятої статті 29 цього Закону, визначаються у містобудівних умовах та обмеженнях на підставі відомостей Державного земельного кадастру. Дія цього положення не поширюється на випадки, коли такі дані були встановлені містобудівною документацією до набрання чинності цим абзацом і відомості про них не внесені до Державного земельного кадастру.

Надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Відомості про надані містобудівні умови та обмеження підлягають внесенню до реєстру містобудівних умов та обмежень, який веде відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури.

Порядок ведення реєстру містобудівних умов та обмежень визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Доступ користувачів до даних реєстру містобудівних умов та обмежень здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт уповноваженого органу містобудування та архітектури.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 3) за рішенням суду.

У разі скасування за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Правовою проблемою, яка потребує вирішення в межах даного спору є правомірність рішення про відмову з підстав щодо гранично допустимої висотності будівель висотою 12 м.

Суд оцінює лист про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень від 05.01.2022 №16, як рішення про відмову, яке оформлене листом, що і не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Так, в спірному рішення вказано, що в долучених до зави матеріалах зазначена поверховість багатоквартирного житлового будинку, яка суперечить пункту 6.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова території", визначає гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд висотою 12 м.

Надаючи оцінку такій підставі для відмови, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначив максимально допустиму висоту (поверховість) житлової забудови в населених пунктах, є ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Відповідно до абзацу 2 підпункту 6.1.3 пункту 6.1 «Зона житлової забудови» ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» максимально допустима висота (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме: сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Рішенням Окружного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №640/17011/20, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 в частині затвердження абзацу 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», серед іншого, в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно); визнано протиправним та нечинним абзац 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104, зокрема в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Також, відповідно до вимог ч.2 ст.265 КАС, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, починаючи з 01.09.2021 в правовому полі відсутній нормативно-правовий акт, який визначає максимально-допустиму висотність (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельність понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Тому, суд вважає, що посилання відповідача у спірному рішенні на п.6.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудови території", який станом на дату прийняття рішення відповідачем (05.01.2022) втратив чинність, є протиправним.

Аргументи Відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що на момент звернення позивачів про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки до відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради були чинними.

Як видано з матеріалів справи і не заперечується Відповідачем, Позивач звернувся до відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва разом із доданими документами 29.12.2021, а тому суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на те, що на час звернення позивачів державні будівельні норми України Б.2.2 - 12:2019 "Планування та забудови території" були чинні, оскільки вони не знайшли свого підтвердження фактичними обставинами справи.

Також, суд зазначає, що не приймає до уваги посилання позивачів на те, що Генеральний план с.Байківці Тернопільського району не містить обмежень щодо будівництва будинків, будівель та споруд з гранично допустимою висотністю 12 м (до 4-поверхів включно) та, що план зонування території Байковецькою сільською радою не затверджувався, виходячи з наступного.

Як випливає із матеріалів справи, ТОВ «Творча майстерня «Стилобат» (головний архітектор ОСОБА_4 ) розроблено детальний план територій (ДПТ) на земельні ділянки площею 0.7 га для обслуговування та будівництва житлового кварталу с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області (з перспективою розвитку прилеглих територій, впродовж правої та лівої сторін вулиці) (далі-ДПТ), який затверджено рішенням сільської ради №973 від 26.09.2019.

Як вбачається із абзацу 2 розділу 16 даним детальним планом території опрацьовано земельну ділянку площею 0,3734 га згідно із яким поверховість забудови приймається 4 поверхи, орієнтовна запільна площа забудови по ділянці складає 1122,00 кв.м. обмеженням щодо забудови є забезпечення нормативних розривів між проектованою забудовою до житлових будинків.

Рішенням №8/9/9 від 28.05.2021 затверджено містобудівну документацію «Внесення змін до Генерального плану с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області».

Оскільки, план зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану, допускається гранична поверховість будинків, будівель та споруд, які будуються на відповідній території, передбачені генеральним планом. Відповідно до Генерального плану с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, внесення змін до якого затверджено рішенням №8/9/9 від 28.05.2021 поверховість забудови в с.Байківці приймається 4 поверхи, а тому посилання позивачів на те, що відсутній зонінг є безпідставним.

Проте, даний факт не є підставою для відмови позивачам у видачі містобудівних умов, оскільки такі обмеження прийняті на підставі не чинних нормативно-правових актів, про що зазначено вище.

Отже, наразі відсутні будь-які докази невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, а відтак у відповідача не було правових підстав для відмови у наданні позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути прийнятим: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведене свідчить, що приймаючи рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2282 на об`єкт нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області, яке викладене у листі №16 від 05.01.2022, Відповідач діяв хоча й в межах повноважень, які передбачені законом, однак не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Обрання такого способу захисту та відновлення прав позивача не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки частина п`ята статті 29 Закону № 3038-VI передбачає лише єдину підставу для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень - невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Оскільки факт такої невідповідності судом не встановлений, то підстави для відмови у наданні відповідачем позивачам містобудівних умов та обмежень забудови вказаної земельної ділянки - відсутні.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду. Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Проте, у спірних правовідносинах відповідач не мав права відмовити у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з відсутністю визначеної чинним законодавством єдиної підстави для такої відмови, що свідчить про відсутність у відповідача можливості вибору конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд та наявність обов`язку надати містобудівні умови та обмеження.

Водночас реалізацією відповідачем своїх дискреційних повноважень при наданні містобудівних умов та обмежень буде вважатися визначення відповідачу змісту таких умов та обмежень.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року, у справі №522/6069/14-а.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що зазначені обставини є підставою для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи спір між сторонами суд вирішує питання про розподіл судових витрат (ч.1 ст.143 КАС).

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних із розглядом справ.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати у справі у вигляді судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Байковецької сільської ради Тернопільського району.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області викладене у листі №16 від 05.01.2022 щодо відмови у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2282 на об`єкт нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області.

3. Зобов`язати Байковецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області, в особі її уповноваженого органу - відділу містобудування та архітектури, видати замовникам - громадянам ОСОБА_1 та Биндасу Ярославу Едуардовичу Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2282 на об`єкт нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області відповідно до містобудівного розрахунку для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області з визначенням гранично допустимої висоти об`єкта проектування 26 метрів.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Байковецької сільської ради в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 грн 40 коп.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Байковецької сільської ради в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Байковецька сільська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Січових Стрільців,43,с. Байківці,Тернопільський район, Тернопільська область,47711 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04394846);

Головуючий суддя Осташ А.В.