Справа № 176/1155/22(2-а/176/11/22)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 176/1155/22(2-а/176/11/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року (суддя Кучма В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Жовтоводського сектору про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Жовтоводського сектору про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження від 07.06.2022.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, судом не було враховано, що позивач здійснює догляд за своїм батьком, який нездатний до пересування, через що не мала можливості належним чином оформити документи на право перебування на території України.

Зазначено, що судом не було враховано, що позивач 06.06.2022 зверталась до Жовтоводського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для приведення документів у відповідність, не було враховано Постанову КМУ від 18.03.2020 №259 «Деякі питання реалізації законодавства у сфері міграції на період установлення на всій території України карантину».

Також зазначено, що судом не було враховано передбачену ст. 31 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заборону примусового видворення іноземця до країни, де життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок збройного конфлікту та те, що вислання є втручанням у право на сімейне життя, якщо близькі члени родини депортованої особи проживають у країні, з якої особу вислали.

Позивач не з`явилась, направила клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів в задоволенні клопотання відмовляє у зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом номер НОМЕР_1 типу Р виданим 10.12.2009.

Позивач прибула на територію України 21.08.2013 легально через КПП Щорс, за паспортним документом громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 типу Р виданий 10.12.2009, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, до позивача постановою від 07.06.2022 ПН МДН N 003376 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Жовтоводським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 07.06.2022 прийняте рішення N 3/1223 про примусове повернення в країну походження позивача, та зобов`язано останню покинути територію України у термін до 04.07.2022.

Позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого було доведено.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МДН 003376 від 07.06.2022, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення законного терміну перебування (а.с. 64).

Частиною 1 статті 203 КУпАП передбачено, що Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для прийняття рішення №3/1233 від 07.06.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства слугував факт проживання позивача без відповідних документів, що дають право на проживання на території України (а.с.66).

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Колегія суддів зазначає, що о позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачем не надано. Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріали справи не містять доказів що життю, здоров`ю чи безпеці позивача на території Російської Федерації загрожує небезпека.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, а тому відповідач повинен був врахувати обставини догляду позивачем за батьком під час прийняття оскаржуваного рішення, є помилковими.

Чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від вчинення порушення міграційного законодавства України, а необхідність догляду за батьком не спростовує встановлені відповідачем порушення в її діях.

Позивачці не заборонено в`їзд в Україну, а отже, після звернення позивача до органів міграційної служби із наданням посвідки на проживання, вона матиме змогу повернутися до своєї сім`ї.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Жовтоводського сектору про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш