Справа № 826/1239/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1239/18 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Василенка Я.М.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у наданні достовірної, точної та повної інформації, а також відповідних копій документів на запит №3 від 01 грудня 2017 року; визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації, а також відповідних копій документів на запит №3 від 01 грудня 2017 року; зобов`язання надати запитувану інформацію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2018 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року здійснено процесуальне правонаступництво та замінено первісного відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19).

При цьому суд виходив з того, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 від 18 грудня 2018 року, відповідно до якої утворено Державну податкову службу України (код ЄДР 43005393) та Державну митну службу України, через реорганізацію Державної фіскальної служби шляхом поділу.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, зокрема, Головне управління ДПС у м. Києві.

Надалі відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №893 від 30 вересня 2020 року «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» Головне управління ДПС у м. Києві ліквідовано як юридична особа публічного права.

Наказом Державної податкової служби України від 30 вересня 2020 року №529 утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головне управління ДПС у м. Києві.

Оскільки станом на день постановлення ухвали суду філія (відокремлений підрозділ) Головне управління ДПС у м. Києві вже здійснює повноваження та виконує функції у сфері реалізації державної податкової політики, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни первісного відповідача Головного управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП:44116011).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві (ВП) звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказану ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві не припиняло свою діяльність, оскільки до ЄДР не внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Крім того, публічно-владні функції в сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового законодавства у ГУ ДПС у м. Києві відсутні, відтак, у складі ГУ ДПС у м. Києві відсутні підрозділи податкової міліції. У зв`язку з наведеним ГУ ДПС у м. Києві не є учасником спірних правовідносин та не має відповідати за пред`явленим позовом.

Позивач, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, жодних клопотань до суду не надсилав.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав, що викладені у ній, наполягав на безпідставності оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд за відсутності позивача у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч.4 статті 229 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Абзацом 2 пункту 41.3 статті 41 ПК України встановлено, що розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 «Про затвердження порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» (далі - Порядок №1074) визначено механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Згідно п. 5, 6 вказаного Порядку орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Відповідно до п.7 Порядку №1074 майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом. У разі ліквідації органу виконавчої влади складається ліквідаційний баланс.

Згідно абз.2 п. 12 Порядку № 1074 орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 537) утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, реорганізувавши деякі територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних органів ДПС.

За змістом зазначеної постанови новостворені органи ДПС визначено правонаступниками майна, прав та обов`язків органів ДФС.

На виконання вимог Постанови №537 утворено Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код за ).

В свою чергу, Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження від 21 серпня 2019 року №682-р «Питання Державної податкової служби» щодо забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, в тому числі Головне управління ДПС у м. Києві, та утворено відповідно ГУ ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ Державної податкової служби.

Згідно затвердженої структури в Головному управління ДПС у м. Києві відсутні в її складі структурні підрозділи податкової міліції.

В свою чергу, податкова міліція входить до штатного розпису ГУ ДФС у м. Києві, що підтверджується Наказом «Про введення в дію Організаційної структури та Штатного розпису Головного управління ДФС у м. Києві».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року №846 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" передбачено, що підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, Постановою №846 розділено сервісну та правоохоронну функції та передбачено виключення у ДПС функцій з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2021 року №1127 «Деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби» постановлено Міністерству юстиції та Державній архівній службі забезпечити прийняття Центральним державним архівом вищих органів влади та управління від апарату Державної фіскальної служби, а обласним, Київській міській державним адміністраціям забезпечити прийняття державними архівами областей, м. Києва від відповідних головних управлінь областей, м. Києва та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в упорядкованому стані архівних справ, внесених до Національного архівного фонду, документів з кадрових питань (особового складу), документів з основної діяльності, які не завершені в діловодстві та/або строки тимчасового зберігання яких не закінчилися, у тому числі документів, що містять інформацію з обмеженим доступом. Бюро економічної безпеки прийняти в упорядкованому стані від Державної фіскальної служби архівні кримінальні справи, досудове розслідування щодо яких закінчено, та речові докази, які були вилучені в ході досудових розслідувань.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого.

Таким чином, Постановою №1200 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р передбачено компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС функцій ДФС у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску. Діяльність підрозділів податкової міліції не входить до сфери діяльності, в якій Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України.

Таким чином, за відсутності компетенційного правонаступництва повноважень податкової міліції відсутні правові підстави для процесуального правонаступництва ДПС у справах за позовами працівників податкової міліції (поновлення на службі, відшкодування грошового утримання, нарахування та виплата різного виду матеріальних (грошових) допомог, видача довідок для призначення пенсій, тощо).

Також у зв`язку з відсутністю у складі ДПС та її територіальних органів підрозділів податкової міліції та пов`язаного з цим бюджетного забезпечення, у ДПС відсутній механізм реалізації прав та соціальних гарантій, встановлених державою для такої категорії осіб, як працівники податкової міліції, що унеможливлює виконання судових рішень та відновлення порушених прав та інтересів таких осіб у випадку визначення ДПС боржником у таких спірних правовідносинах.

Крім того, відповідно до ч. 4 статті 91 Цивільного кодексу України (ЦКУ) цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч.1 статті 104 ЦКУ юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.5 статті 104 ЦКУ).

Статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та ф: осіб підприємців» передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ним органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Згідно даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), ГУ ДФС у м. Києві перебуває в стані припинення, у зв`язку з незавершеною процедурою припинення, при цьому запис про її припинення відсутній.

Таким чином, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві не припиняло свою діяльність, оскільки до ЄДР не внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Слід зазначити, що у даному випадку спір виник з відносин публічної служби, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції.

Таким чином, спір не стосується публічно-владних функцій у сфері державної податкової політики, державної політики адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ГУ ДПС у м. Києві відповідно до вищевказаних постанов Кабінету Міністрів України, отже, заміна ГУ ДФС у м. Києві як сторони можлива тільки у випадку фактичного вибуття внаслідок припинення.

Крім того, публічно-владні функції в сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового законодавства у ГУ ДПС у м. Києві відсутні, відтак, у складі ГУ ДПС у м. Києві відсутні підрозділи податкової міліції.

Аналогічна за своєю суттю правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі №826/14904/18, від 03 червня 2021 року у справі №640/19105/19, від 13 жовтня 2021 року у справі №803/130/16.

Отже, при прийнятті рішення суд першої інстанції не врахував, що спір не стосується публічно-владних функцій, що були передані ДПС, і на момент вирішення питання про заміну відповідача до ЄДР не був внесений запис про припинення ГУ ДФС у м. Києві, у зв`язку з чим неправомірно зробив висновок, що ГУ ДФС у м. Києві відповідає ознакам вибулої сторони, що є підставою для її заміни.

Враховуючи те, що спір виник у відносинах публічної служби і стосується розміру грошового забезпечення за час проходження служби на посадах рядового та начальницького складу податкової міліції у ДПА у м. Києва та те, що у ГУ ДПС у м. Києві відсутні фіскальні правоохоронні функції, а ГУ ДФС у м. Києві не ліквідовано, як юридичну особу та на зберіганні у останнього перебувають внутрішні відомчі документи, підзаконні нормативні акти, особова справа позивача, відомості про нарахування грошового забезпечення, особові рахунки, платіжні відомості, та інші документи про нараховане та сплачене грошове забезпечення, документи, що стали підставою для виплати відповідного нарахування, суд не дослідив наявності у ГУ ДПС у м. Києві фактичної компетенції в розумінні статті 104 ЦК України щодо обов`язку відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, судом першої інстанції необґрунтовано постановлено ухвалу про здійснення процесуального правонаступництва, оскільки підстав для цього не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки, покладені в основу ухвали суду першої інстанції, прийнятої з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року - скасувати.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Я.М. Василенко

Є.І. Мєзєнцев