Суддя: Желєзний Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 липня 2022 року

м. Київ

Провадження № 11-27за20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів Анцупової Т. О., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.,

розглянула в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення Вищої ради правосуддя від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності»,

УСТАНОВИЛА:

Рух справи

1. У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою, у якій просила:

-скасувати рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 «Про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності»;

- скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 1 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності» (далі також - оскаржуване рішення).

2. Скаржниця 05 липня 2019 року у зв'язку з реєстрацією шлюбу між нею та ОСОБА_4 змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

3. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_2 на рішення ВРП від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності» залишено без задоволення, а рішення ВРП від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 - без змін.

4. У січні 2020 року ОСОБА_1 , посилаючись на наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подала до Великої Палати Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, у якій просила скасувати постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року (провадження № 11-350сап19) та за результатами перегляду справи за нововиявленими обставинами ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 01 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 «Про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності» і рішення ВРП від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 1 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності».

5. Ухвалою від 24 січня 2020 року суддя Великої Палати Верховного Суду Князєв В. С. відкрив провадження за нововиявленими обставинами у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення ВРП від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 1 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності».

6. Ухвалою від 25 березня 2020 року суддею Великої Палати Верховного Суду заяву призначено до розгляду.

7. Відповідно до протоколуповторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2021 року справу передано судді-доповідачеві Желєзному І.В.

Коротке обґрунтування наведених у заяві вимог

8. Обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилається на факт закриття кримінального провадження відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент еліт» (далі - ТОВ «Девелопмент еліт») у зв'язку з постановленням виправдувального вироку згідно з ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/7432/17, про які їй стало відомо 27 грудня 2019 року, відповідь Солом'янського районного суду міста Києва на адвокатський запит № 1.4/11/2020 від 08 січня 2020 року, а також зазначає про наявність відкритих кримінальних проваджень за фактом порушення законодавства України, в тому числі Закону України «Про здійснення державних закупівель», унаслідок укладення Національним банком України (далі - НБУ) та ПАТ «КБ «Приватбанк» з іноземними компаніями договорів про надання консультаційних та правових послуг, які є предметом спору у справі № 760/27582/17.

9. На думку ОСОБА_1 , ці судові рішення та інформація, викладена у відповіді на адвокатський запит, спростовують установлені рішенням ВРП від 15 листопада 2018 року порушення нею норм права під час здійснення правосуддя.

10. Стверджує, що 27 грудня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень їй стало відомо про ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18, якою закрито кримінальне провадження стосовно ТОВ «Девелопмент еліт». Вважає, що наведене свідчить про те, що всі доводи та обґрунтування, враховані під час постановлення ухвал про скасування арешту майна вказаної юридичної особи від 01 та 07 лютого 2018 року у справах № 760/120/18 та № 760/121/18, були правильними. При цьому ОСОБА_1 зауважує, що нововиявленою обставиною є саме факт закриття кримінального провадження відносно ТОВ «Девелопмент еліт» у зв'язку з постановленням виправдувального вироку, а не сама ухвала Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18.

11. Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що 27 грудня 2019 року на сайті Окружного адміністративного суду міста Києва ознайомилась із оголошенням пресслужби, з якого вбачалося, що цей суд, розглянувши справу за позовом ОСОБА_7 до НБУ, Кабінету Міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, визнав протиправними рішення відповідачів, унаслідок яких відбулася націоналізація ПАТ «КБ «Приватбанк», та визнав нечинним з моменту укладення договір купівлі-продажу державою акцій банку.

12. ОСОБА_1 зазначає, що ознайомитись із цим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва (справа № 826/7432/17) не має змоги, оскільки інформація про нього є обмеженою відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про доступ до судових рішень». Натомість викладені в повідомленні пресслужби та в судовому рішенні обставини підтверджують обґрунтованість постановленої нею ухвали про забезпечення позову від 15 грудня 2017 року у справі № 2-з-376/17.

13. Окрім цього, ОСОБА_1 зазначила, що за фактом порушення законодавства України, у тому числі Закону України «Про здійснення державних закупівель», унаслідок укладення НБУ та ПАТ «КБ «Приватбанк» з іноземними компаніями договорів про надання консультаційних та правових послуг, які є предметом спору у справі № 760/27582/17, Національним антикорупційним бюро України (далі - НАБУ) відкрито кримінальні провадження № 0003528 від 06 листопада 2017 року, № 0004914 від 07 грудня 2017 року та Генеральною прокуратурою України зареєстровані кримінальні провадження № 0002828 від 05 вересня 2017 року, № 0001823 від 06 червня 2017 року, № 0003145 (заявником не зазначено дати реєстрації цього кримінального провадження).

14. Наголошує, що ані керівником апарату Солом'янського районного суду міста Києва, ані особою, що виконувала б його функції, не видавались розпорядження про передачу не розглянутих суддею ОСОБА_1 справ на повторний автоматизований розподіл унаслідок припинення її спеціалізації як слідчої судді відповідно до рішення зборів суддів Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, що підтверджується відповіддю цього суду на адвокатський запит № 1.4/11/2020 від 08 січня 2020 року.

15. На переконання ОСОБА_1 , помилковими є висновки ВРП та Великої Палати Верховного Суду щодо безпідставного невжиття нею заходів стосовно повторного автоматизованого розподілу справ № 760/120/18 (провадження № 1-кс/760/696/18) та № 760/121/18 (провадження № 1-кс/760/697/18) з огляду на припинення її повноважень як слідчої судді.

Позиція ВРП

16. У відзиві на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ВРП не погоджується з наведеними в ній доводами, вважає, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України. На переконання ВРП, ухвала Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та відповідь Солом'янського районного суду міста Києва на адвокатський запит від 08 січня 2020 року не спростовують висновків дисциплінарного органу ВРП про наявність у діях судді ОСОБА_3 ознак дисциплінарного проступку. Зауважує, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не впливають на правильність постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №11-359сап19 та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Короткий зміст рішення Великої Палати Верховного Суду

17. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 11-350сап19, оцінивши висновки ВРП та її дисциплінарного органу стосовно допущених суддею ОСОБА_1 порушень під час здійснення провадження у справах № 760/120/18 (провадження № 1-кс/760/696/18) та № 760/121/18 (провадження № 1-кс/760/697/18), дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення ВРП від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18з огляду на таке.

18. 01 лютого 2018 року слідчою суддею Бодовською Л. І. постановлено ухвалу у справі № 760/120/18, якою частково скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000411 від 02 листопада 2016 року, а саме на грошові кошти в сумі 92 340 718 грн, які розміщені на рахунку ТОВ «Девелопмент еліт», відкритому в ПАТ «АБ «Південний».

19. Водночас ця ухвала не містить висновків та жодних обґрунтувань того, які саме з критеріїв для визнання грошових коштів доказами відпали на час постановлення цієї ухвали. При цьому детектив НАБУ під час вирішення цього клопотання звертав увагу судді на те, що зазначені грошові кошти є речовим доказом у відповідному кримінальному провадженні.

20. 02 лютого 2018 року слідча суддя Бодовська Л. І. за клопотанням представника ТОВ «Девелопмент еліт» постановила ухвалу у справі № 760/120/18 про роз'яснення ухвали від 01 лютого 2018 року, доповнивши фактично мотивувальну частину цієї ухвали, тоді як чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливості уточнення чи доповнення мотивів судового рішення після його постановлення.

21. При цьому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком ВРП про те, що визначення способу використання коштів, арешт з яких знято, явно виходить за межі повноважень слідчого судді.

22. 07 лютого 2018 року слідча суддя Бодовська Л. І. постановила ухвалу у справі № 760/121/18 про часткове задоволення клопотання про скасування арешту майна, що був накладений ухвалами слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року та від 06 лютого 2018 року. При цьому питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 21 грудня 2016 року, за ідентичним клопотанням, поданим 03 січня 2018 року, вже було вирішено суддею Бодовською Л. І. 01 лютого 2018 року.

23. Питання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року, суддя Бодовська Л. І. розглянула на підставі усного клопотання представника ТОВ «Девелопмент еліт» під час судового засідання та за відсутності повного тексту судового рішення (повний текст ухвали оголошено 09 лютого 2018 року). Тобто на момент постановлення ухвали від 07 лютого 2018 року суддя ОСОБА_1 не знала і не могла знати мотивів її ухвалення.

24. Ухвалу від 07 лютого 2018 року в частині скасування арешту на грошові кошти, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року, мотивовано тим, що «надана слідчому судді резолютивна частина ухвали не містить підстав застосування арешту майна», тоді як до резолютивної частини рішення суду не включаються мотиви її ухвалення.

25. Такі дії судді Бодовської Л. І. свідчать про те, що, надавши можливість представнику ТОВ «Девелопмент еліт» заявити усне клопотання про зняття арешту, яке було негайно розглянуто по суті, вона обмежила представника НАБУ в можливості підготовки та надання заперечень на згадане клопотання, що явно порушує встановлені законом засади змагальності сторін.

26. Велика Палата Верховного Суду також погодилася з висновками ВРП щодо безпідставного невжиття суддею Бодовською Л. І. заходів стосовно повторного автоматизованого розподілу справ № 760/120/18 (провадження № 1-кс/760/696/18) та № 760/121/18 (провадження № 1-кс/760/697/18) з огляду на припинення її повноважень як слідчої судді. Цих обставин ОСОБА_1 не заперечувала.

27. Указані порушення, допущені суддею Бодовською Л. І. під час здійснення провадження в зазначених судових справах, дали суду підстави вважати правильним та обґрунтованим висновок ВРП про те, що такі дії судді мають ознаки дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1, пунктом 2 частини першої, пунктом 7 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

28. Крім того, оцінюючи висновки ВРП та її дисциплінарного органу щодо вжиття суддею Бодовською Л. І. заходів забезпечення позову в судовій справі № 2-з-376/17 (провадження № 760/27582/17) у непередбачений законом спосіб, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на порушення вимог статті 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якої, зокрема, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів НБУ, а також встановлення для НБУ заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

29. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, як убачається зі змісту цієї ухвали, заборона вчинення дій від імені НБУ та Міністерства фінансів України, а так само дій в їхніх інтересах у цьому випадку наклала обмеження саме на діяльність НБУ та Міністерства фінансів України, забороняючи здійснювати їхні функції.

30. Суддя Бодовська Л. І., не вирішуючи спору по суті, всупереч установленій частиною десятою статті 150 ЦПК України прямій забороні, вжила заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог про припинення дій НБУ, ПАТ «КБ «Приватбанк», Міністерства фінансів України, Кролл Ассошіетс ЮК ЛЛП (Kroll Associates U.K. LLP), Алікспартнерс Сервісез ЮК ЛЛП (AlixpartnersServicesUK LLP), Хоган Ловеллс Інтернешнл ЛЛП (Hogan Lovells International LLP), ТОВ «Астерс консалт», ТОВ «Астерс», ТОВ «Алікспартнерз (Україна)» щодо обробки персональних даних позивача ОСОБА_7 . При цьому резолютивна частина ухвали від 15 грудня 2017 року містить заборону відповідачам виконувати умови, вимоги та будь-які інші положення будь-яких договорів, угод, контрактів, довіреностей та будь-яких інших правочинів, укладених з НБУ, та/або ПАТ «КБ «Приватбанк», та/або Міністерством фінансів України, що прямо та/або опосередковано стосуються, та/або будь-яким чином впливають, та/або впливатимуть на права та/або законні інтереси позивача, тоді як предметом позову є, зокрема, визнання недійсними відповідних правочинів.

31. Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком ВРП про те, що заходи забезпечення позову, вжиті суддею ОСОБА_1 у справі № 2-з-376/17, наклали обмеження на НБУ, Міністерство фінансів України та ПАТ «КБ «Приватбанк»щодо їх можливості захищати свої права та законні інтереси в судовому порядку шляхом встановлення непропорційної та невиправданої заборони збирати інформацію, необхідну для такого захисту, оскільки, заборонивши відповідачам виконувати умови, вимоги та будь-які інші положення оскаржуваних правочинів, суддя ОСОБА_1 фактично не лише зупинила їх виконання, але й втрутилась у діяльність зазначених юридичних осіб публічного та приватного права, а також зобов`язала орган державної влади не вчиняти дій стосовно виконання його завдань, передбачених законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про Національний банк України».

32. Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок ВРП про грубе порушення суддею ОСОБА_1 норм процесуального права внаслідок вжиття заходів забезпечення позову в не передбачений законом спосіб. Такі дії судді, на думку Великої Палати Верховного Суду, обґрунтовано кваліфіковані дисциплінарним органом як істотний дисциплінарний проступок на підставі пункту 7 частини дев'ятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позиція Великої Палати Верховного Суду

33. Дослідивши наведені в заяві доводи та аргументи, викладені ВРП у відзиві, заслухавши пояснення учасників справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про залишення заяви про перегляд її постанови від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами без задоволення з таких мотивів.

34. Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

35. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання (частина перша статті 129-1 Конституції України).

36. Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

37. Згідно із частиною першою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

38. Відповідно до частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

39. Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

40. Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

41. В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.

42. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенізаконом до нововиявлених обставин.

43. До нововиявлених обставин належать факти об'єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв'язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об'єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам адміністративного процесу; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

44. Водночас нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також від обставин, що зазнали змін після ухвалення судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.

45. Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Також не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

46. Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

47. З урахуванням наведеного перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов'язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Щодо посилань ОСОБА_1 на факт закриття кримінального провадження відносно ТОВ «Девелопмент еліт» згідно з ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18 як на підставу для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами

48. Обґрунтовуючи наявність цієї підстави для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зауважує, що про ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18 їй стало відомо 27 грудня 2019 року.

49. У цьому контексті Велика Палата Верховного Суду наголошує, що обов'язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість одержати її у відповідний час.

50. Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження щодо ТОВ «Девелопмент еліт» оприлюднено 12 серпня 2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/83522430).

51. Таким чином, до моменту ухвалення постанови Великою Палатою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року, про перегляд якої за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 подала заяву, відповідні дані могли бути відомі їй із загальнодоступного офіційного джерела. З огляду на викладене ця обставина не є нововиявленою в розумінні статті 361 КАС України.

52. Крім цього, зміст зазначеної ухвали не може свідчити про неправильність висновків ВРП і суду щодо юридичної оцінки дій слідчої судді ОСОБА_3 як дисциплінарного правопорушення. Відповідно до ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2019 року у справі № 521/17260/18 підставою для закриття кримінального провадження щодо ТОВ «Девелопмент еліт» стало ухвалення виправдувального вироку відносно уповноваженої службової особи цього суб'єкта господарювання.

53. Однак предмет перевірки і межі процесуальних повноважень слідчого судді і суду під час розгляду справи по суті істотно відрізняються. Вирок постановляється за результатами оцінки доказів з погляду їх належності, допустимості й достатності для висновку про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень). Натомість слідчий суддя у межах наданих йому повноважень не вправі здійснювати таку оцінку.

54. З огляду на зазначене недоведеність за результатами судового розгляду обвинувачення уповноваженої особи ТОВ «Девелопмент еліт», що стало підставою для закриття кримінального провадження відносно цієї юридичної особи, не свідчить про законність дій слідчої судді щодо скасування арешту майна зазначеного суб'єкта господарювання на стадії досудового розслідування.

55. Окрім наведеного, слідчу суддю ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності не лише за відсутність належного мотивування ухвал про скасування арешту майна, а й за допущені під час розгляду клопотання представника ТОВ «Девелопмент еліт» грубі порушення встановленої законом процедури розгляду таких клопотань, що призвело до незаконності складу суду, недотримання засад змагальності й рівності учасників процесу. Наведені порушення становлять склад дисциплінарного проступку навіть незалежно від змісту постановлених ухвал.

Щодо посилань ОСОБА_1 на оголошення пресслужби Окружного адміністративного суду міста Києва, опубліковане на офіційному вебпорталі «Судова влада України», з якого їй стало відомо про ухвалення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у справі № 826/7432/17, та наявність відкритих / зареєстрованих кримінальних проваджень за фактом порушення законодавства України внаслідок укладення НБУ та ПрАТ «КБ «Приватбанк» з іноземними компаніями договорів про надання консультаційних та правових послуг, які є предметом спору у справі № 760/27582/17, як підстави для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами

56. ОСОБА_1 стверджує, що з відповідним оголошенням пресслужби Окружного адміністративного суду міста Києва ознайомилась 27 грудня 2019 року.

57. Однак, як видно зі скриншота з офіційного вебпорталу «Судова влада України» (долучений ОСОБА_1 як додаток до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами), відповідне оголошення опубліковане пресслужбою Окружного адміністративного суду міста Києва 18 квітня 2019 року. Така ж інформація розміщена на цей час на офіційному вебпорталі «Судова влада України» (https://adm.ki.court.gov.ua/sud2670/pres-centr/news/693061/).

58. Таким чином, станом на час розгляду по суті Великою Палатою Верховного Суду скарги заявниці на рішення ВРП від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 вищезазначена інформація могла бути відома ОСОБА_1 з цього ж джерела. Відтак ця обставина також не є нововиявленою в розумінні статті 361 КАС України.

59. При цьому тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного умислу або грубої необережності (пункт 66 Рекомендації від 17 листопада 2010 року CM/Rec(2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки). Згідно з пунктом 69 цієї Рекомендації дисциплінарне провадження може бути ініційоване, якщо суддя не виконав своїх обов'язків ефективно та належним чином.

60. Європейська комісія «За демократію через право» (Венеціанська комісія) і Директорат з прав людини Генерального директорату з прав людини та верховенства права Ради Європи вважають, що дія чи бездіяльність судді можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності, якщо вони вчинені умисно або з грубою необережністю (пункт 19 Спільного висновку щодо проекту Закону «Про дисциплінарну відповідальність суддів Республіки Молдова»), а дисциплінарне провадження, як правило, має порушуватися в разі грубої і неприпустимої професійної поведінки судді (пункт 35 цього Спільного висновку).

61. У Декларації щодо принципів незалежності судової влади, прийнятій 14 жовтня 2015 року Конференцією голів верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія), закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади, згідно з якими жоден суддя не повинен притягатися до дисциплінарної відповідальності чи звільнятися за винесені ним судові рішення, окрім як у разі грубої недбалості чи навмисного порушення закону.

62. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 49, частини другої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку; скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов'язків.

63. Таким чином, орган, що здійснює дисциплінарне провадження щодо судді, не уповноважений перевіряти законність судового рішення, а зобов'язаний перевірити дії судді під час ухвалення такого рішення в частині наявності порушень, які є підставою для застосування дисциплінарної відповідальності, та оцінити наслідки саме цих дій.

64. Це означає, що вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, у тому числі оцінка наслідків його дій, не може ставитися в залежність від того, чи було оскаржено ухвалене ним рішення, а також результатів перегляду такого рішення судами вищих інстанцій, оскільки саме собою залишення без змін судового рішення або його скасування не є доказом належного або неналежного виконання суддею своїх професійних обов'язків у контексті вирішення питання про дисциплінарну відповідальність, хоч це й може бути враховано дисциплінарним органом.

65. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 листопада 2019 року (провадження № 11-482сап19; пункти 84-89), в контексті чого необхідно зауважити, що Велика Палата, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення дисциплінарного органу, також не вдається до перегляду судових рішень, натомість надає оцінку діям дисциплінарного органу під час ухвалення ним рішення.

66. Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

67. Згідно зі статтями 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

68. Як убачається з рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Праведна проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01, пункт 27), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

69. У пункті 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95; у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04).

70. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykhv. Russia), заява № 52854/39, пункт 52; у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

71. Водночас Велика Палата Верховного Суду зауважує, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року про визнання протиправними рішень НБУ, Кабінету Міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, наслідком яких стала націоналізація ПАТ «КБ «Приватбанк», а також визнання нечинним договору купівлі-продажу державою акцій цього банку (справа № 826/7432/17) не спростовує правильності висновків Великої Палати, яка погодилася з оцінкою ВРП щодо кваліфікації дій заявниці, пов'язаних із застосуванням заходів забезпечення позову у справі № 2-з-376/17, як дисциплінарного проступку.

72. Крім цього, станомна час розгляду цієї справине завершена процедура апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у справі № 826/7432/17.

73. Таким чином, судовий акт, на який заявниця посилається як на підставу своїх вимог (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у справі № 826/7432/17), не набрав законної сили.

74. Також не є нововиявленими обставини, про які зазначає ОСОБА_1 , щодо наявності відкритих / зареєстрованих кримінальних проваджень за фактом порушення законодавства України внаслідок укладення НБУ та ПАТ «КБ «Приватбанк» з іноземними компаніями договорів про надання консультаційних та правових послуг, які є предметом спору у справі № 760/27582/17, оскільки ОСОБА_1 не доведено, що на час розгляду цієї справи по суті зазначені обставини об`єктивно не були та не могли бути їй відомі, а також не доведено істотності цих обставин для розгляду справи. Вчинення уповноваженими службовими особами кримінальних правопорушень під час укладення договорів з компаніями-консультантами ПАТ «КБ «Приватбанк», НБУ та Міністерства фінансів України, а також у процесі фінансового розслідування не встановлено обвинувальним вироком суду, який би набрав законної сили, а тому цей факт не може вважатися офіційно констатованим. Натомість відповідні обставини є лише предметом перевірки уповноважених органів під час досудового розслідування, а тому не можуть ставити під сумнів правильність юридичної оцінки ВРП та Великою Палатою дій судді Кізюн Л. І. під час ухвалення нею рішення щодо вжиття заходів забезпечення позову в судовій справі № 2-з-376/17.

Щодо посилань ОСОБА_1 на відсутність розпорядження керівника апарату про повторний автоматизований розподіл справ, що перебували в її провадженні і не розглянуті у зв'язку із закінченням строку її повноважень як слідчої судді, про що їй стало відомо з відповіді Солом'янського районного суду міста Києва на адвокатський запит № 1.4/11/2020 від 08 січня 2020 року, як на підставу для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами

75. Обґрунтовуючи цю підставу для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 не наводить жодних доводів, які б свідчили про наявність об'єктивних перешкод, що унеможливили б отримання нею вищезазначеної інформації станом на час розгляду по суті цієї справи Великою Палатою Верховного Суду.

76. Як убачається зі змісту постанови, про перегляд якої подано цю заяву, під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечувала обставин щодо безпідставного невжиття нею заходів для здійснення повторного автоматизованого розподілу справ № 760/120/18 (провадження № 1-кс/760/696/18) та № 760/121/18 (провадження № 1-кс/760/697/18).

77. Водночас несвоєчасне винесення керівником апарату відповідного розпорядження не звільняє суддю від обов'язку в разі закінчення своїх повноважень як слідчого судді особисто вжити заходів для перерозподілу нерозглянутих справ у найкоротший термін для забезпечення реалізації вимог статті 28 Кримінального процесуального кодексу України про виконання процесуальних дій і прийняття процесуальних рішень упродовж розумних строків. Вжиття таких заходів охоплюється встановленим пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов'язком судді своєчасно розглядати і вирішувати судові справи з дотриманням засад і правил судочинства.

78. З огляду на викладене зміна заявницею суб'єктивної оцінки встановлених під час судового розгляду обставин справи не свідчить про наявність нововиявлених обставин, які б могли стати підставою для перегляду судового рішення.

79. Також не впливають на правильність юридичної оцінки ВРП та Великою Палатою Верховного Суду дій заявниці, які стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, доводи щодо невирішення зборами суддів Солом'янського районного суду міста Києва питання про те, що робити зі справами, які залишилися не розглянутими у слідчих суддів після спливу строку їх повноважень, та щодо перебування її на лікарняному.

80. Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зазначені ОСОБА_1 обставини не можуть вважатися нововиявленими за своєю суттю, не впливають на правильність постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

81. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

82. Ураховуючи наведене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Керуючись статтями 361, 368, 369 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення Вищої ради правосуддя від 15 листопада 2018 року № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 1 серпня 2018 року № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді: Т. О. Анцупова К. М. Пільков
І. В. Григор`єва Л. І. Рогач
М. І. Гриців О. М. Ситнік
О. С. Золотніков В. М. Сімоненко
Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач
Г. Р. Крет О. С. Ткачук
Л. М. Лобойко С. П. Штелик