Справа № 584/62/22
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/62/22
Провадження № 2-а/584/4/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2022 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Токарєва С.М.

з участю: секретаря судового засідання Зікрати Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Путивль в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

17 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 6 вересня 2021 року поліцейським СРПП ВП №2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Фіщенко О.М. винесено щодо нього постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вважає постанову незаконною, винесеною з порушенням його прав, оскільки вона винесена без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по справі.

Ухвалою судді від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

31 січня 2022 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Давиденко О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечує, зазначає, що поліцейським при винесенні постанови дотримані вимоги процесуальних норм, права та інтереси позивача, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у порядку та у спосіб, що передбачений чинним законодавством (а. с. 19-31).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, звернувся до суду з письмовою заявою у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, підтримав позицію, викладену у відзиві.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 8 КАС України).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 6 вересня 2021 року відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 497601 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 6 вересня 2021 року о 11 год. 25 хв. в с. Іллінське по вул. Партизанська, 30 керуючи т.з. ВАЗ-217030 р.н. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, а саме при повороті ліворуч, не ввімкнув покажчик лівого повороту, чим порушив вимоги п. 9.2. в) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 8).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до підпункту б) п. 9.2. ПДР, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. При цьому, підпункту в) п. 9.2. ПДР не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ч.3). Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4).

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме п.7 постанови, містить інформацію про те, що до постанови додається відео з телефону "редмі" свідка, пояснення свідків.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.ст. 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16.

Оскільки оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, тому зазначений відеозапис є недопустимим доказом.

Як вбачається зі змісту поданого представником відповідача відзиву на позов, у ньому зазначено, що факт порушення ПДР було зафіксовано гр. ОСОБА_2 відеозаписом на мобільний телефон. Тому порушення ПДР ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також відеозаписом, який було переглянуто. За вищезазначених обставин інспектором було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 497601 за ч.2 ст. 126 КУпАП, від отримання якої позивач ОСОБА_1 відмовився (а.с.22).

Разом з тим, відповідачем не було надано суду а ні відеозапису, зробленого на мобільний телефон гр. ОСОБА_2 , а ні відеозапису з бодікамери поліцейського ОСОБА_4 , яким було винесено оскаржувано постанову.

Як вбачається із повідомлення начальника ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 25.01.2022 № 555 відеозапис з бодікамери поліцейського ОСОБА_4 , який ніс службу 06.09.2021 в складі ГРПП ВП № 2 (м. Путивль) відсутній (а.с. 24).

Як вбачається із письмових пояснень поліцейського СРПП ВП № 2 (м. Путивль) Фіщенко О.М. від 25.01.2022 у них останній повідомив, що оригінал відеозапису з мобільного телефону скопіювати не надалось можливим, так як його випадково було видалено (а.с. 30).

При цьому, за таких обставин, письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 27) та ОСОБА_3 (а.с.26) на підставі яких, в тому числі, було винесено оскаржувано постанову, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, виходячи з наступного.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17.

Таким чином, сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не є свідченням наявності складу, події правопорушення та вини позивача у його вчиненні.

Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про необґрунтованість заявлених позовних вимог та правомірність рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241, 243-246 КАС України, суд,

вирішив:

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 497601 від 6 вересня 2021 року, винесену поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області старшим сержантом поліції Фіщенко Олексієм Михайловичем щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв