Справа № 480/10508/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
представника відповідача - Рибалки М.В.,
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Сумської міської ради
про визнання протиправним і скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 31.08.2021 № 492 в частині пункту 87 додатку 1 до рішення «Про здійснення заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП ОСОБА_1 є власником тимчасової споруди у АДРЕСА_1 . У 2015 році на його ім`я за вказаною адресою був розроблений паспорт розміщення та благоустрою малої архітектурної форми, який погоджений головним архітектором м. Суми 10.07.2015. Позивач регулярно здійснює платежі за користування земельною ділянкою під тимчасовою спорудою. У жовтні 2021 року позивачу стало відомо, що 31.08.2021 Виконавчим комітетом Сумської міської ради прийнято рішення № 492 «Про здійснення заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів», яке оприлюднено 07.09.2021 на Інформаційному порталі Сумської міської ради (www.smr.gov.ua).
Відповідно п. 1 оскаржуваного рішення відповідач вирішив демонтувати встановлені/розміщені об`єкти на території Сумської міської територіальної громади, згідно з переліком, зазначеним у додатку 1 до цього рішення. Згідно пункту 87 додатку 1 спірного рішення демонтажу підлягає тимчасова споруда сірого кольору по проспекту Михайла Лушпи, біля буд. 47.
Позивач вважає, що всупереч нормам чинного законодавства України, порушуючи право приватної власності позивача, Виконавчий комітет Сумської міської ради прийняв рішення про демонтаж тимчасової споруди.
Позивач посилається на те, що на момент винесення оскаржуваного рішення у м. Суми відсутній Порядок демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. До 08.12.2020 у місті діяв Порядок демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, який був затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019р. № 4505-МР. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі № 480/3157/20 зазначений Порядок був визнаний нечинним.
Виходячи із зазначеного, на переконання позивача, відповідач не має права виносити рішення про демонтаж тимчасових споруд.
Таким чином, оскаржуване рішення є таким, що прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 21.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження його права на тимчасову споруду, що підлягала демонтажу за оскаржуваним рішенням. Тож, відповідач вважає, що в даних правовідносинах відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту.
Крім того, на думку відповідача, відсутність Порядку демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Суми не свідчить про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки цим Порядком не визначається компетенція органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішень.
Ухвалою суду від 22.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання ані позивач, ані його представник, не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 31.08.2021 виконавчим комітетом Сумської міської ради прийнято рішення № 492 «Про здійснення заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів» (а.с. 5-7).
Відповідно до п. 1 вказаного рішення, відповідач вирішив демонтувати встановлені/розміщені об`єкти на території Сумської міської територіальної громади, згідно з переліком, зазначеним у додатку 1 до цього рішення.
Згідно із пунктом 87 додатку 1 спірного рішення демонтажу підлягає тимчасова споруда сірого кольору по АДРЕСА_1 (а.с. 13).
В подальшому Виконавчий комітет Сумської ради рішенням № 628 від 21.10.2021 зобов`язав Управління архітектури та містобудування ( ОСОБА_2 ) «вжити заходів щодо негайного демонтажу незаконно встановленої тимчасової споруди (металева конструкція) за адресою: АДРЕСА_1 (поряд з продуктовим магазином "Сервелатік") (а.с. 194).
На виконання зазначеного рішення Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради із залученням ТОВ «Сервісресурс» 22.10.2021 проведено роботи з демонтажу об`єкту за адресою: м. Суми, просп. М.Лушпи, біля буд. 47 (поряд з продуктовим магазином "Сервелатік"), про що складено Акт демонтажу незаконно встановлених об`єктів по просп. М.Лушпи, біля буд. 47 (поряд з продуктовим магазином "Сервелатік") (а.с. 197).
Позивач стверджує, що є власником тимчасової споруди за адресою: м. Суми, просп. М.Лушпи, біля буд. 47, на підтвердження чого надав копію паспорту розміщення та благоустрою малої архітектурної форми від 2015 року (а.с. 19-23) та копію паспорту прив`язки від 2021 року (а.с. 215-219).
Не погоджуючись із рішенням Виконавчого комітету Сумської ради № 492 від 31.08.2021 та відповідно демонтажем тимчасової споруди за адресою: м. Суми, просп. М.Лушпи, біля буд. 47, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам позову суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Законом України "Про благоустрій населених пунктів" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок № 244), Правилами розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Суми, затвердженими рішенням Сумської міської ради від 30.11.2016 № 1498-МР (надалі - Правила № 1498-МР).
Відповідно до абз. 5 ч.1 ст. 4 Закону України № 3038-VІ, об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи (ч. 2 ст. 4).
Статтею 28 Закону України № 3038-VІ передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі Порядок №244), яким визначено механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.
Пунктами 1.3, 1.4 Порядку визначено:
- тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту;
- паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності.
Відповідно до п. 2.1, 2.2 Порядку №244 підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
Пунктом 2.29 Порядку №244 встановлено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.
Відповідно до Порядку №244, рішенням Сумської міської ради від 30.11.2016 № 1498-МР затверджено Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Суми, пунктом 1.3. яких також визначено:
- тимчасова споруда торгівельного, побутового, соціально культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі ТС) одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту;
- пересувна ТС ТС, яка не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей, у якій може бути розміщене торгове обладнання, низькотемпературний прилавок, лоток, ємність, торговельний автомат, інші пристрої для сезонної роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, яка встановляється на строк з 15 квітня по 15 жовтня (до пересувних ТС відносяться: літні майданчики тощо);
- стаціонарна ТС ТС, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв.м.
Отже виходячи із перелічених норм законодавства, розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності можливе тільки після отримання паспорту прив`язки. Законодавством України забороняється самовільне встановлення ТС, тобто встановлення ТС без наявності паспорта прив`язки, така ТС підлягає демонтажу.
За змістом статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №504/4148/16-а.
На обґрунтування порушення його прав, позивач зазначив, що він є власником тимчасової споруди у АДРЕСА_1 .
Однак, позивач не надав суду жодного доказу наявності у нього законних прав на розміщення ТС та взагалі права власності на ТС.
Натомість з наданої відповідачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.11.2021 № 282477696 не вбачається підтвердження реєстрації права власності за позивачем на спірний об`єкт біля будинку по проспекту Лушпи 47 або діючого договору оренди землі по АДРЕСА_1 (а.с. 112).
Щодо наданої позивачем копії паспорту розміщення та благоустрою малої архітектурної форми від 2015 року (а.с. 19-23), то суд не бере її до уваги, оскільки така копія жодним чином не засвідчена, а тому не може бути допустимим доказом у справі.
Натомість, позивач на вимогу суду оригіналу для огляду в судовому засіданні або належним чином засвідченої копії документу не надав.
Крім того, суд звертає увагу на те, що паспорт розміщення - був передбачений Порядком розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2009 р. N 982, який набрав чинності 22.09.2009 і втратив чинність 06.06.2011. Після набрання чинності 12.12.2011 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України - 21.10.2011 № 244 розміщення тимчасової споруди (далі - ТС) здійснюється на підставі Паспорту прив`язки ТС.
Що ж стосується наданої позивачем копії Паспорту прив`язки ТС за адресою: проспект Михайла Лушпи, біля буд. 47, від 2021 року (а.с. 215-219), то суд зазначає, що цей паспорт прив`язки всупереч вимог Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України - 21.10.2011 № 244 не погоджений органом з питань містобудування та архітектури, яким на території міста Суми є Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради. Отже, надана позивачем копія Паспорту прив`язки ТС за адресою: проспект Михайла Лушпи, біля буд. 47, від 2021 року не підтверджує право позивача на спірну ТС.
Щодо повноважень відповідача з питань демонтажу тимчасових споруд, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 44 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено перелік власних (самоврядних) та делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку.
Зокрема, цією статтею врегульовано право виконавчих органів відповідних рад на організацію благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, тощо.
За визначенням статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою; заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» належить, зокрема: здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.
До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту. Статтею 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється: 1) виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; 2) самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; 3) вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; 4) складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; 5) самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; 6) встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції; 7) влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів; 8) випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у невідведених для цього місцях; 9) здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Відповідно до частин першої-третьої статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.
Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.
Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.
Правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
Рішенням Сумської міської ради від 26 грудня 2014 року № 3853 затверджено Правила благоустрою міста Суми. Пунктом 9 розділу 11.2. зазначених Правил, передбачено, що підприємства, установи та організації (в особі їх посадових осіб), фізичні особипідприємці, громадяни, іноземці, особи без громадянства, балансоутримувачі, власника та орендарі об`єктів зобов`язані: розміщувати елементи зовнішньої реклами, рекламоносії, малі архітектурні форми, тимчасові споруди та елементи зовнішнього благоустрою на підставі проектно-дозвільної документації, затвердженої у встановленому порядку. Також п. 5 розділу XII зазначених Правил встановлено заборону, для учасників правовідносин у сфері благоустрою (підприємств, установ, організацій (в особі їх посадових осіб), фізичних осіб-підприємців, громадян, іноземців, осіб без громадянства, власників та орендарів об`єктів архітектури): виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; самовільно встановлювати, зокрема, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності тощо. Відповідно до п.1 розділу XIV зазначених Правил благоустрою м. Суми, за порушення цих Правил винні особи несуть відповідальність, встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», цими Правилами, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частини першої статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Мінрегіонбуду України від 21 жовтня 2011 року № 244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Пунктами 2.30 та 2.31 Порядку № 244 передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

За приписами п. 7 п. "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження - організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально - технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Виходячи із аналізу перелічених вище норм Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суд доходить висновку про наявність повноважень у Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо прийняття рішення про демонтаж незаконно встановленої тимчасової споруди.

Враховуючи, що матеріалами справи встановлено, що спірна тимчасова споруда за адресою: м.Суми, пр. М.Лушпи, біля буд. 47 розміщена за відсутності виготовленого і погодженого у встановленому законом порядку паспорту прив`язки, суд вважає що Виконавчим комітетом Сумської міської ради було прийнято правомірне рішення від 31.08.2021 № 492 «Про здійснення заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів» в частині пункту 87 додатку 1 до даного рішення.

Суд не погоджується із доводами позивача про те, що за відсутності чинного Порядку демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Суми, відповідач не мав права приймати оскаржуване рішення.

Так, вказаний порядок лише деталізує процедуру демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою та тимчасових споруд, а не визначає компетенцію органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.03.2020 у справі № 2а-72/12.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачами, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 29.07.2022.