Справа № 205/3684/22
Суддя: Бізяєва Н. О.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/3684/22
Провадження № 2-а/205/65/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участі секретаря судового засідання Свистун Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Бичкова Володимира Вячеславовича до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Департаменту реалізації державної політики та нагляду контролю за безпекою на наземному транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бичков В.В., діючий від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 07 лютого 2022 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної Служби України з безпеки на транспорті () Савченко В.О. винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія серії ВМ № 00009599 від 07.02.2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Згідно вказаної постанови вона набрала законної сили 31.03.2022 року із строком пред`явлення до виконання 30.04.2022 року. На роздрукованій на папері копії постанови серії ВМ № 00009599 від 07.02.2022 року від руки нанесена дата набрання законної сили цією постановою та строк пред`явлення її до виконання, зверху нанесена печатка, хоча сама постанова створена в електронному вигляді (електронний документ) та підписана з використанням службовою особою кваліфікаційного електронного підпису (КЕП). При цьому сума, яка підлягає стягненню у примусовому порядку визначена в розмірі 17000,00 гривень з посиланням на приписи ст. 308 КУпАП. Незважаючи на приписи закону, позивач не зміг з використанням ідентифікатору доступу та QR коду, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00009599 від 07.02.2022 року, переглянути в Інтернеті на веб-сайті за посиланням (із зображенням відображеним у постанові), отримати повну інформацію про порушення, оскільки веб-сайт за вказаним у постанові ідентифікатором доступу та QR кодом технічно не дає можливості отримати інформацію. Позивач вважає вказану постанову такою, що прийнята за відсутності складу та події адміністративного правопорушення, а вина позивача не може вважатися доведеною технічними засобам в автоматичному режимі виходячи із наступного. Законодавством не передбачено внесення від руки доповнень до тексту постанови без додаткового належного посвідчення внесення змін до виконавчого документа, як то зазначено в оскаржуваній постанові. Крім того, згідно постанови місцем виявлення правопорушення є ділянка дороги державного значення за адресою: Р-08 км 468+739, Запорізька область. Максимальне навантаження на одну вісь автомобіля на такій дорозі допускається 11,0 тонн (на день виявлення правопорушення) у відповідності до п. 22.5 Правил дорожнього руху, час порушення 04:55. В той же час, в оскаржуваній постанові не зазначено нормативну, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, повну масу/масу без навантаження транспортного засобу. Фактична повна маса транспортного засобу не вимірювалася. В постанові взагалі не має тих даних, на підставі яких встановлено перевищення на одиночну вісь транспортного засобу на вказаний у постанові відсоток. Постанова не містить інформації про максимальне дозволене навантаження на вісь, як обов`язкові реквізити постанови. Через те, що фотознімок не дає змоги ідентифікувати транспортний засіб та розташування транспортного засобу.

Виходячи з технічних характеристик вказаного у постанові транспортного засобу ЗИЛ 4331 державний номерний знак НОМЕР_1 (має повну масу 15000 кг, маса без завантаження 7000 кг, а також виходячи з місця виявлення правопорушення на ділянці дороги державного значення за адресою: Р-08 км 468+739, Запорізька область, де максимальне навантаження на одну вісь автомобіля допускається 11,0 тонн на день виявлення правопорушення) неможливо встановити факт скоєння цього правопорушення позивачем, що дає обґрунтовані підстави для висновку про незаконність вказаної постанови. Оскільки постанова містить відображення фотознімка автомобіля, який не можливо ідентифікувати за державним номерним знаком, маркою, моделлю тощо, то сам факт вчинення правопорушення у день, час та у просторі не можна вважати доведеним. При цьому доступ з використанням ідентифікатору доступу та QR коду, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00009599 від 07.02.2022 року в Інтернеті на веб-сайті заблокований, що само по собі порушує законні права та інтереси позивача, як особи яка притягнута до відповідальності яка позбавлення права ознайомитися з доказами, які покладені в основу вини позивача, зрозуміти обставини правопорушення.

Крім того, оскаржувана постанова не містить інформацію про те, що вказаний у постанові транспортний засіб відноситься до великовантажного або в силу чого, поза розумним сумнівом, він хоча і не відноситься до великовантажного, але мав в принципі технічну здатність рухатися по дорозі з навантаженням на одну вісь 14,541 тони. Згідно ТТН 07/02 від 07.02.2022 року, видаткової накладної б/н від 07.02.2022 року, вказаний транспортний засіб перевозив вантаж вагою 7,00 тонн (тобто, загальна маса з вантажем була в межах граничного конструктивного навантаження 15,00 тонн) за маршрутом м. Дніпро, вул. Берегова, 238М - м. Запоріжжя, вул. Цегельна, 160.

За таких обставин, просить суд визнати протиправним та повністю скасувати постанову Департаменту реалізації державної політики та нагляду контролю за безпекою на наземному транспорті Державної Служби України з безпеки на транспорті () серії ВМ № 00009599 від 07.02.2022 року у відношенні ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача понесені судові витрати у справі у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 496,20 гривень, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

Адвокат Бичков В.В., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача Державна служби України з безпеки на транспорті в особі Департаменту реалізації державної політики та нагляду контролю за безпекою на наземному транспорті належним чином повідомлений про день та час розгляду справи повторно в судове засідання не з`явився, відзив на позов до суду не направив, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов у визначений судом строк не повідомив, тому суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162, ч. 3 ст. 205 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами та на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою суду від 27.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Укртрансбезпеку шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) - державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, окрім іншого є: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З наведеного слідує, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Судом встановлено, що 07.02.2022 року ФОП ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 здійснював перевезення повареної солі вартістю 22 750,00 гривень в тому числі й ПДВ, загальною масою 7000 тон, що підтверджується товарно-транспортною накладною №07/02 від 07.02.2022 року.

07.02.2022 о 04.55 годині за адресою Н-08 км 468+739, Запорізька обл., зафіксовано транспортний засіб ЗИЛ 4331, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 11 % (3,541 тон).

За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії ВМ за №00009599 від 07.02.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Вказана постанова містить посилання в інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі:https://wim.dsbt.gov.ua/r/а/BM00009599/.

Представник позивача, звертаючись до суду з позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначав, що на веб-сайті за посиланнями наведеними у постанові неможливо здійснити перевірку наявності зображень, автомобіля та постанови в електронній формі, оскільки за даним посиланням відмовлено в доступі з формулюванням «вказано неправильний ідентифікатор доступу», незважаючи на те, що вводився ідентифікатор який зазначений в оскаржуваній постанові.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 2 ст.132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.2 і 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Транспортний засіб серії ЗИЛ 4331, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачу ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.7 ст.258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого ст.132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019р. №1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021р. № 623).

Згідно п.2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку №1174).

Так, відповідно до п.п.1, 2, 5 Розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021р. №512, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені ч.2 ст.122-2, ч.2 та 3 ст.132-1 КУпАП (далі - адміністративні правопорушення).

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).

На першому етапі (рівні) за результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа, за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у ч.ч.1 та 2 ст.14-3 КУпАП, щодо відповідності символів номерного знака зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та відповідальну особу або особу, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

Вимогами ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме, за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 11 % (3,541 тон.)

Зі змісту постанови вбачається, що вказане правопорушення зафіксовано за допомогою технічних засобів WAGA-WIM35.

Разом з цим, суд звертає увагу, що у спірній постанові відсутні відомості щодо максимального дозволеного навантаження на вісь, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, виміряних з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також щодо допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), зазначення відповідних відомостей в постанові є обов`язковим та надає можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Положеннями ст.159 КАС України встановлено, що, зокрема, відзив на позовну заяву є заявою по суті. Подання заяв по суті є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачем в підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП до суду, не надано.

Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи відповідач будь-яких доказів в обґрунтування заперечень та відзиву на позов до суду не надав, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Разом з цим, зі змісту постанови вбачається, що остання містить посилання на веб-сайт в мережі Інтернет та ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, де особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, при цьому, суд не може встановити та перевірити вказані обставини через відмову у доступі до вказаної інформації. Зазначеної інформації відповідачем також не надано й до суду.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень. Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання постанови про притягнення позивача до відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Із наявних матеріалів справи не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення навантаження транспортного засобу.

Отже, відповідач не надав до суду належних доказів, які свідчили б про фактичне порушення позивачем положень пункту 22.5 ПДР України, оскільки не надано документів, які б містили інформацію про зважування транспортного засобу, відповідачем під час автоматичної фіксації адміністративного правопорушення не було визначено тип транспортних засобів та відповідно не було враховано цю інформацію під час розгляду справи, також відсутній відеозапис руху транспортного засобу.

Крім того, суд зазначає, що сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, суд оцінивши докази наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже суд вважає, що рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято з порушенням вимог ст.2 КАС України, що в свою чергу є підставою для його скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання професійної правничої допомоги від 21.06.2022 року, укладеним між позивачем та адвокатом Бичковим В.В.

Як вбачається із вказаного договору адвокат зобов`язується здійснювати захист та представництво інтересів ОСОБА_1 у справах щодо скасування постанов Державної служби України з безпеки на транспорті відносно позивача. За надання правової допомоги клієнт зобов`язаний сплатити адвокату фіксований розмір гонорару у розмірі 3000 гривень за направлення адвокатських запитів, складання та подання позовної заяви, надання консультацій.

Відповідно до п.6 Додаткової угоди №4 до договору №21/06 СВВ від 21.06.2022 року про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) сторони дійшли згоди, що виконавцем (адвокатом) після прийняття, ухвалення судом першої інстанції рішення у справі складається акт приймання - передачі послуг наданих на виконання цієї додаткової угоди.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 01.07.2022 року позивачем ОСОБА_1 сплачено адвокату Бичкову В.В. фіксований гонорар по справі №205/3684/22 у розмірі 3000 гривень, згідно додаткової угоди №5 до договору №21/06 СВВ від 21.06.2022 року.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства, та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Бичковим В.В. професійної правничої допомоги у цій справі, виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу сумі 3000,00 гривень є співмірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 139 КАС України та з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17, з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Бичкова Володимира Вячеславовича до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Департаменту реалізації державної політики та нагляду контролю за безпекою на наземному транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00009599 від 07.02.2022 року, винесену старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 496,20 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.О. Бізяєва