Справа № 620/2581/22
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/2581/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Зарічної Л.А.,

представника відповідача Ткаченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить: стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання рішення суду №620/9517/21 про поновлення на роботі ОСОБА_1 , з 16 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, у сумі 34722 грн. 20 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не нарахування та не виплата ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання рішення суду №620/9517/21 про поновлення на роботі ОСОБА_1 , з 16 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, суперечить приписам ст. ст. 116, 117 КзПП України, є протиправним та порушує її права і соціальні гарантії.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.07.2021 №36-ДС про звільнення ОСОБА_1 .

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста командування, відповідального за правову роботу ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.07.2021 по 15.1 1.2021 у розмірі 34920,80 грн.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 8000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду, в частині поновлення позивача на посаді головного спеціаліста командування, відповідального за правову роботу ІНФОРМАЦІЯ_1, присудження виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, а саме: 13 313,54 грн., звернуто до негайного виконання.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/9517/21 від 15.11.2021 в частині скасування спірного наказу, поновлення позивача на посаді, виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.07.2021 по 15.11.2021 відповідачем виконано.

Наказ про поновлення позивача на посаді був винесений із 28.12.2021.

Середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період з 16.11.2021 року по 27.12.2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 у добровільному порядку виплачувати відмовився, що і стало підставою звернення позивача до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Стаття 129-1 Конституції України закріплює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно із частиною третьою статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Затримка у виконанні відповідачем судового рішення про поновлення мене на роботі, вважаю, зумовлює право на отримання мною середнього заробітку за час затримки виконання в силу приписів статті 236 КЗпП України.

Згідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

При цьому, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За нормами ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Положеннями ст. 236 Кодексу законів про працю України, визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України, належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановления рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення ст. 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 (справа № 552/3404/17).

Так, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі/посаді, слід вважати видання власником/уповноваженим органом про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Приписи ст. 236 КЗпП передбачають компенсацію (грошове вираження у вигляді санкції за невиконання рішення про поновлення на посаді) з моменту виникнення на те підстав.

Таким чином, рішення суду, у частині поновлення на службі було виконано 28.12.2021, що надає позивачу право на отримання середнього заробітку за час затримки його виконання в силу приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України, за період з 16.11.2021 року по 27.12.2021.

ВСУ, в постанові від 14.09.2016 за справою № 6-419цс 16, сформував правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу.

Відповідна позиція щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу викладена і у Постанові Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі №501/2316/15-ц.

З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з і виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Строк вимушеного прогулу, у зв`язку з затримкою виконання рішення суду з 16 листопада 2021 року по 27 грудня 2021 року становить 42 календарні дні.

Розмір середньоденної заробітної плати позивача, на день звільнення, згідно довідки (а.с. 14), складав 655 грн. 47 коп.

Нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість календарних днів з 16.11.2021 по 27.12.2021 - 42 і становить 27529.74, з розрахунку 42*655.47=27529.74

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2) про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання рішення суду №620/9517/21 про поновлення на роботі ОСОБА_1 , з 16 листопада 2021 року по 27 грудня 2021 року включно, у сумі 27529,74 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1992,40 грн. ( 1000,00 грн. правнича допомога + 992,40 грн. судовий збір).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 01 серпня 2022 року.

Суддя С.Л. Клопот