Справа № 240/8610/22
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/8610/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо порядку звільнення з Національної поліції України ОСОБА_1 , передбаченого статтею 116 Кодексу законів про працю України та щодо не інформування ОСОБА_1 про розгляд рапорту від 29.10.2021 на виконання вимог Закону України "Про звернення громадян";

2) визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Житомирській області щодо невиплати у день звільнення ОСОБА_1 :

- грошового утримання,

- компенсації за невикористану відпустку у 2021 році,

- матеріальної допомоги за 2021 рік на оздоровлення,

- матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань не більше грошового утримання,

- додаткової доплати до грошового утримання в умовах дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового утримання за період березень-вересень 2021 року,

- одноразової грошової допомоги при звільненні у належному розмірі 95280,00 грн.

3) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки з 10.11.2021 по день фактичного розрахунку:

- грошового утримання,

- компенсації за невикористану відпустку у 2021 році,

- матеріальної допомоги за 2021 рік на оздоровлення з урахуванням окладу посади заступника начальника Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області;

- матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань не більше грошового утримання з урахуванням окладу посади заступника начальника Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області;

- додаткової доплати до грошового утримання пропорційно відпрацьованому часу в умовах дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового утримання за період березень-вересень 2021 року, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 та від 09.06.2021 №588,

- недоплаченої різниці одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 8258,25грн;

4) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового утримання в умовах дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового утримання за фактично відпрацьований час у період березень-вересень 2021 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375;

5) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань не більше грошового утримання з урахуванням окладу посади заступника начальника Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області;

6) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 8258,25 грн;

7) стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки з 10.11.2021 по день фактичного розрахунку:

- грошового утримання,

- компенсації за невикористану відпустку у 2021 році,

- матеріальної допомоги за 2021 рік на оздоровлення,

- матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань не більше грошового утримання,

- додаткової доплати до грошового утримання пропорційно відпрацьованому часу в умовах дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового утримання за період березень-вересень 2021 року, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 №246 та від 09.06.2021 №588;

- недоотриманої суми одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 8258,25 грн.

8) стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 нараховану суму додаткової доплати до грошового утримання в умовах дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового утримання за період березень-вересень 2021 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375;

9) стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 недоплачену різницю матеріальної допомоги за 2021 рік на оздоровлення та матеріальну допомогу за 2021 рік для вирішення соціально- побутових питань не більше грошового утримання, з урахуванням окладу посади заступника начальника Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області;

10) стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 8258,25 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у день звільнення зі служби в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області 10.11.2021 не отримав передбачені йому виплати, кошти надійшли лише 29.11.2021 та не у повному обсязі, зокрема не виплачено додаткову доплату до грошового утримання в умовах дії карантину, матеріальну допомогу за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань. Крім того, при розрахунку матеріальної допомоги за 2021 рік на оздоровлення взято оклад старшого оперуповноваженого, а не заступника начальника відділу, невірно обраховано й одноразову грошову допомогу при звільненні. Вказує, що відповідачем не було проінформовано його про розгляд рапорту від 29.10.2021 на виконання вимог Закону України "Про звернення громадян". Вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду за захистом та відновленням порушених прав.

Ухвалою від 16.05.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження у справі, задоволено клопотання про поновлення строку звернення до суду, поновлено пропущений строк звернення із вказаним позовом.

16.06.2022 відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому він заперечує щодо заявлених вимог, посилаючись на те, що рапорт від 29.10.2021, в якому позивач просив звільнити його зі служби в поліції з 08.11.2021, був реалізований 10.11.2021 та здійснено нарахування та виплату усіх передбачених сум у листопаді 2021. При цьому вказує, що позивач у рапорті не ставив питання щодо інформування його про суми належних виплат. Щодо невиплати матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань зазначив, що дана допомога виплачується лише при наявності бюджетних асигнувань, проте у 2021 році такі асигнування не виділялись. Також вказує, що були відсутні кошти для виплати доплати до грошового утримання в умовах дії карантину з березня по жовтень 2021 року та наказ начальника ГУНП в Житомирській області про виплату цієї доплати у вказаний період не видавався. Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні вказав, що розмір її визначено правильно, навівши її розрахунок. Щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні зазначив, що норми ст.117 Кодексу законів про працю України не розповсюджуються на дані правовідносини, оскільки їх врегульовано нормами спеціального законодавства Законом України "Про Національну поліцію" (а.с.53-77).

16.06.2022 відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з огляду на пропуск строку звернення до суду (а.с.83-89).

23.06.2022 позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо допущених відповідачем порушень (а.с.90-93). Також надано клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, вважаючи, що строки звернення до суду ним не пропущено (а.с.95).

06.07.2022 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (а.с.99-103).

Ухвалою суду від 04.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 2003 по 2021 роки проходив службу у територіальних підрозділах УМВС та ГУНП в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 10.11.2021 №433 о/с "По особовому складу" підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, звільнено зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" з 10.11.2021 (а.с.15).

29.11.2021 на картковий рахунок позивача надійшли кошти, які мали бути виплачені при звільненні зі служби в поліції. Даний факт не оспорюється відповідачем.

16.12.2021 позивач надіслав відповідачу заяву про роз`яснення та інформування про виплату коштів із зазначенням їх складових, що надійшли на рахунок 29.11.2021 (а.с.28).

У зв`язку із відсутністю відповіді на заяву позивач подав 19.01.2021 скаргу до Національної поліції України (а.с.35).

31.01.2022 позивач отримав відповідь, датовану 28.12.2021, на заяву від 16.12.2021, та довідку про нараховане грошове забезпечення з період служби з 01.11.2019 по 10.11.2021 (в тому числі із зазначенням виплат у місяці звільнення) (а.с.37-40).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо обрахунку належних при звільненні сум, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч.1-2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 Постанови №988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема надавати поліцейським один раз на рік: матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ст.94 Закону №580-VIII та Постанови №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення (п.7 Розділу І Порядку №260).

Щодо зобов`язання ГУНП в Житомирській області провести нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань суд зазначає наступне.

Пунктом 13 Розділу ІІ Порядку № 260 визначено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Отже, з системного аналізу наведених норм права суд робить висновок, що матеріальна допомога для оздоровлення та/або матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається поліцейському за таких умов:

- подання поліцейським рапорту на отримання відповідної допомоги;

- наявність відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі;

- прийняття рішення керівником органу поліції із визначенням розміру такої допомоги.

Суд зазначає, що зазначеними вище нормами чинного законодавства, не визначено імперативного обов`язку для керівника органу поліції надавати в обов`язковому порядку щороку матеріальну допомогу як для оздоровлення, так і для вирішення соціально-побутових питань, які в свою чергу є додатковими видами грошового забезпечення, не є постійними та обов`язковими і надаються в межах затверджених асигнувань.

А отже, відповідно до наведених правових норм, додаткові види грошового забезпечення, як то матеріальна допомога, можуть бути нараховані та виплачені лише в межах затверджених асигнувань на грошове забезпечення поліцейських відповідного органу поліції, а розмір такої допомоги не має встановленого розміру та визначається керівником відповідного органу поліції в порядку реалізації дискреційних повноважень.

Позивач у позові наголошує, що поданий ним рапорт від 22.02.2021 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році (а.с.13) був погоджений керівництвом ГУНП у Житомирській області, а саме заступником начальника Андрієм Мамальчуком у лютому 2021 року шляхом накладення резолюції та надано вказівку УФЗБО здійснити виплату допомоги, проте доказів на підтвердження даного твердження не надано.

Судом було витребувано від відповідача копію рапорту від 22.02.2021, який містить резолюцію керівництва органу поліції "В.Ковтун - на розгляд комісії", тобто рішення щодо виплати даної допомоги керівником не було прийнято, що спростовує вищенаведені твердження позивача.

У листі ГУНП у Житомирській області №В-267/29/105/05-2021 від 28.12.2021 вказано, що в період з січня по листопад 2021 року для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань кошти не надходили (а.с.39).

Позивач заперечує щодо даної інформації, посилаючись на лист ГУНП у Житомирській області №2/29/105/05-2022 від 12.01.2022 (а.с.41), водночас у вказаному листі наведено інформацію про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році (весь рік).

Для уточнення даної інформації судом було здійснено запит до відповідача.

Начальник управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Житомирській області В.Ковтун на запит суду повідомив, що з 22.02.2021 (день написання рапорту) по 10.11.2021 (день звільнення позивача) поліцейським ГУНП в Житомирській області виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не проводилась у зв`язку з тим, що розмір асигнувань на оплату праці (грошового забезпечення КЕКВ 2112) не перевищував фактичних видатків на виплату основних видів грошового забезпечення (посадового окладу, надбавок, доплат, які мають постійний характер, премії) та одноразової грошової допомоги при звільненні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання ГУНП в Житомирській області провести нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо неправильного розрахунку матеріальної допомоги для оздоровлення в 2021 році суд зазначає наступне.

Як зазначалось, Порядком №260 чітко визначено, що для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату.

Позивач вважає, що рішення про виплату такої допомоги було прийнято у лютому 2021 року, коли він перебував на посаді заступника начальника Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, а тому розрахунок допомоги має здійснюватись із окладу заступника начальника, а не окладу оперуповноваженого.

Водночас в матеріалах справи відсутні докази прийняття керівником поліції у лютому 2021 року рішення про виплату позивачу матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021 рік.

На запит суду, відповідач повідомив, що рішення прийняте керівником щодо розміру нарахованої матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 відображено у розрахунково-платіжній відомості №ЖТ-203 про нарахування та виплату грошового забезпечення за листопад 2021 року.

Згідно із розрахунково-платіжною відомістю №ЖТ-203 за листопад 2021 року, яка затверджена керівником органу поліції, розмір матеріальної допомоги на оздоровлення був визначений керівником в сумі 9881,75 грн, що узгоджується із пунктом 13 Розділу ІІ Порядку № 260.

Крім того, суд звертає увагу, що визначення розміру допомоги належить до повноважень керівника, тоді як Порядком № 260 визначено як обраховувати максимальний розмір цієї допомоги, що додатково спростовує твердження позивача, що розмір даної допомоги відповідач мав визначати з посадового окладу заступника начальника відділу.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушень з боку відповідача щодо визначення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо додаткової доплати до заробітної плати в умовах дії карантину суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375 "Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" (далі - Постанова №375) установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

При цьому, Постановою №375 чітко визначено, що персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Тобто, вказаною постановою презюмовано загальний механізм встановлення доплати, відповідно якого: по підприємству (установі, організації) має бути виданий наказ керівником відповідного підприємства, установи та організації, щодо встановлення персонального переліку працівників, яким встановлюється доплата, яка здійснюється за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

Порядком передбачено, що суми коштів, які мають бути виділені для реалізації доплат, виділяються на безповоротній основі, із фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками та використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови №375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року №431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину", яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Завдання щодо формування списків на встановлення доплати підлеглим поліцейським, у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням покладено на керівників структурних підрозділів апарату ГУНП, начальників відділів, відділень поліції стройових та інших підрозділів, підпорядкованих ГУНП.

Отже, остаточне рішення щодо визначення персонального переліку поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення додаткової доплати останнім в граничному розмір до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах, приймає керівник ГУНП, в тому числі, але не виключно в межах видатків державного бюджету, передбачених за відповідними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. Зазначене рішення є підставою для виплати додаткової доплати.

На запит суду відповідач повідомив, що додаткова доплата поліцейським на час дії карантину здійснювалась за рахунок коштів державного бюджету по програмі КВК 1007070. У період з березня по жовтень 2021 року інформація щодо нарахування доплати відносно ОСОБА_1 надходила до УФЗБО ГУНП в Житомирській області, проте нарахування та виплата не здійснювалась через відсутність фінансування на вказані видатки. Крім того, наказ керівника ГУНП в Житомирській області про здійснення вказаної доплати поліцейським за період з березня по жовтень 2021 року не видавався.

При цьому, надана позивачем інформація для формування даних щодо виплати вказаної доплати не є підставою для її виплати, як помилково вважає позивач, з огляду на відсутність рішення керівника органу поліції щодо визначення персонального переліку поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення їм додаткової доплати за період з березня по жовтень 2021 року.

Враховуючи, що у період з березня по вересень 2021 року керівником органу поліції не було встановлено позивачу додаткової доплати на період дії карантину, вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у Житомирській області щодо невиплати у день звільнення цієї доплати є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо недоплаченої різниці одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 8258,25 грн суд зазначає наступне.

Згідно статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом", при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (пункт 2 розділу VI Порядку № 260).

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" та зазначається кадровим підрозділом у наказі про звільнення поліцейського, якому передбачена виплата цієї допомоги (пункт 5 розділу VI Порядку № 260).

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (пункт 6 розділу VI Порядку № 260).

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І Порядку № 260).

За приписами пункту 8 розділу VІ Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Як зазначалось, датою звільнення позивача є 10.11.2021, тобто останнє місячне грошове забезпечення є за листопад 2021 року.

Згідно із довідкою УФЗБО ГУНП в Житомирській області №1825/29/01-2021 від 28.12.2021 останнє місячне грошове забезпечення позивача (10 днів) становило 4641,16 грн (посадовий оклад -833,33грн, оклад за спеціальним званням 733,33 грн, надбавка за стаж служби в поліції 705 грн,надбавка за специфічні умови проходження служби 1022,25грн, премія 1347,24грн), денне 464,116, а за повний місяць 13923,48грн (464,116*30). При цьому, відповідачем не враховано індексацію грошового забезпечення.

Розрахунок одноразової грошової допомоги проведений відповідачем: 13923,48*25% =3480,87грн за рік, 87021,75грн за 25 років.

Позивач, заявляючи дану вимогу вважає, що розрахунок виконано неправильно та наводить свій розрахунок: місячне грошове утримання 15244,81грн*25%=3811,20*25 років служби =95280грн.

Разом з тим, позивач не зазначив яким чином ним обраховано місячне грошове утримання (15244,81). У відповіді на відзив позивач вказав, що ним проведено розрахунок з урахуванням суми індексації, яку відповідач безпідставно виключив 517,83грн.

Надаючи оцінку проведеному відповідачем розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.94 Закону №580, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами статті 2 Закону №1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові у справі № 820/5286/17 від 19.03.2020.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачем при розрахунку одноразової грошової допомоги не враховано до місячного грошового забезпечення за листопад 2021 року сум індексації, тобто судом встановлено допущене з боку суб`єкта владних повноважень порушення, для ефективного захисту прав позивача на отримання допомоги у встановленому законом розмірі, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Житомирській області щодо розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми.

Оскільки судом обрано інший спосіб захисту порушеного права ніж просив позивач, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 10.11.2021 по день фактичного розрахунку суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону №580-VIII, порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядком № 260 визначено умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Разом з тим, відповідними спеціальними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку при звільненні і відповідальності роботодавців за несвоєчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, яка неодноразово підтримана Верховним Судом (постанова від 04.12.2019 справа №825/66/16, постанова від 02.10.19 справа №817/1227/18, постанова від 10.09.2019 справа №814/2791/16, постанова від 19.06.2019 справа № 820/3312/17) за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи те, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, суд дійшов висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби в поліції.

Так, у статті 116 Кодексу законів про працю України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Водночас, частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відтак, вказаними нормами визначено обов`язок роботодавця провести розрахунок із працівником саме в день його звільнення; при цьому, у разі наявності вини власника або уповноваженого ним органу щодо невиплати працівникові належних йому сум при звільненні в такому разі при відсутності спору щодо розміру таких сум підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Матеріалами справи підтверджується, що остаточний розрахунок (грошове забезпечення за листопад 2021 року, матеріальна допомога на оздоровлення, компенсація з невикористану відпустку, одноразова грошова допомога при звільненні), з позивачем проведено 29.11.2021 року, замість 10.11.2021 року (день звільнення).

Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у непроведенні повного та належного остаточного розрахунку при звільненні позивача зі служби.

Статтею 117 КЗпП України покладено обов`язок щодо визначення розміру відшкодування за час затримки на орган, який виносить рішення по суті спору.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

При цьому, зі змісту Порядку №260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Згідно із довідкою УФЗБО ГУНП в Житомирській області №1825/29/01-2021 від 28.12.2021 грошове забезпечення за вересень становило 15477 грн, за жовтень 15476,96грн. (без утримання обов`язкових податків та зборів). Денний заробіток становить (15477+15476,96)/61= 507,44грн., термін затримки з 11.11.2021 (наступний день після звільнення) по 29.11.2021 (день фактичного розрахунку) 28 днів, середній заробіток за час затримки 28*507,44=14208,32грн.(без утримання обов`язкових податків та зборів).

Таким чином, слід зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.11.2021 по 29.11.2021 в розмірі 14208,32грн. та провести його виплату, утримавши обов`язкові податки та збори.

Щодо порядку розгляду рапорту позивача від 29.10.2021 про звільнення зі служби суд зазначає наступне.

Як встановлено зі змісту рапорту від 29.10.2021, позивач просив звільнити його зі служби в поліції з 08.11.2021 із забезпеченням усіх передбачених законодавством при звільненні виплат. Даний рапорт надійшов до відповідача та зареєстрований 05.11.2021 (а.с.79). У вказаному рапорті позивач не ставив питання щодо його інформування про результати розгляду.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 10.11.2021 №433 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 10.11.2021 (а.с.15). 10.11.2021 позивач отримав копію даного наказу, про що свідчить його розписка (а.с.80).

Отже, відповідачем було розглянуто поданий рапорт від 29.10.2021 та прийнято відповідний наказ, про який своєчасно повідомлено позивача.

Позивач вважає, що його своєчасно не повідомлено відповідачем щодо виплати належних при звільненні сум, чим порушено Закон України "Про звернення громадян".

Разом з тим, слід зазначити, що питання проходження служби в поліції врегульовано спеціальним законодавством, зокрема Законом №580-VIII .

Відповідно до ст.48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Виплата належних поліцейському при звільненні сум зазначається в наказі про звільнення зі служби (Порядок №260).

Таким чином, ознайомившись із наказом про звільнення, позивачу стало відомо про результати розгляду його клопотання щодо виплати усіх належних при звільненні сум, а тому суд не вбачає порушень з боку відповідача щодо розгляду рапорту від 29.10.2021.

Крім того, суд звертає увагу, що звільнення зі служби в поліції належить до сфери проходження публічної служби та регулюється у разі відсутності спеціальних норм загальними нормами трудового законодавства.

Тоді як дія Закону України "Про звернення громадян" не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження" (ст.12).

За таких обставин позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.9, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо розрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо непроведення повного та належного остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 зі служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.11.2021 по 29.11.2021 в розмірі 14208,32грн. та провести його виплату, утримавши обов`язкові податки та збори.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 04 серпня 2022 р.