Справа № 380/8599/22
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року

справа №380/8599/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: 80211, Львівська область, Радехівський район, с. Андріївка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (місцезнаходження: 81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 659 А/2 ), в якому просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову, прийняту Віктором Онсовичем - в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №322882 від 24.12.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою начальника Західного міжрегіонального управління Шульги Олександра від 24.12.2021 № 322882 накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф на суму 17000,00грн за вчинення правопорушення, передбаченого абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Підставою стала відсутність у водія автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 12.11.2021 о 10год 30хв під час здійснення перевезення вантажу за маршрутом «Київ-Харків-Довжанський» документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: роздруківки даних роботи тахографа за 12.11.2021, водій ОСОБА_1 не використовує особисту картку водія передбачену п.3.3 Наказу МТЗ №385 від 24.06.2010. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що належить скасуванню, позаяк під час здійснення перевірок ним на вимогу інспектора управління Укртрансбезпеки пред`явлено всі необхідні документи та жодної постанови на місці проведення відповідної перевірки не було оформлено, а надалі він отримав постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу. Узв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 20.06.2022 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги з тих підстав, що положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Проте, як вважає, відповідач, долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення передбачених нормативними актами документів на момент складання акта про проведення перевірки. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення позивачем вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»..

Також відповідач зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді. Просить відмовити у задоволенні позову.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

12.11.2021 державними інспекторами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» проведено перевірку транспортного «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який належить йому, за результатами якої складено акт перевірки №302690 від 12.11.2021.

В ході проведення перевірки працівниками управління Укртрансбезпеки виявлено порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажу, згідно з ТТН №2672 від 11.11.2021, без оформлення документів, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Так позивач надавав послуги з перевезення вантажу згідно з ТТН, транспортним засобом, який обладнаний аналоговим тахографом без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 цього Закону, а саме без роздруківки даних роботи тахографу з 16.10.2021 по 12.11.2021, передбаченої п.3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

На підставі акта перевірки №302690 від 12.11.2021 Західним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у зв`язку з допущенням позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: не оформлені документи, перелік яких визначений ст.39 та ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнято постанову №322882 від 24.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із цим позовом до суду про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтями 238- 239 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно- господарський штраф.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про транспорт» № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч.12 ст. 6 Закону N 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно- господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.60 Закону № 2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (надалі - Порядок № 1567, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 № 727).

Відповідно до Порядку № 1567 передбачено, що:

державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2); органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3); державний контроль на автомобільному транспорті (далі державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4); рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12); рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14); рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19).

Крім того, п. 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з ст.34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ст.48 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 49 Закону № 2344-ІІІ, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Під час перевірки було виявлено порушення позивачем вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як видно з Акта № 302690 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.02.2022, під час перевірки виявлено порушення статті 48, 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ№ 385 від 24.06.2010, п. 3.3, а саме відсутня роздруківки з тахографу за період з 16.10.2021 по 12.11.2021 та відсутня особиста картка водія чи бланк підтвердження діяльності.

У цьому ж Акті вказано, що пояснення водія про причини порушення: відсутні. Водій транспортного засобу акт підписав.

Відповідно до пунктів 3,4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок №422), був зупинений транспортний засіб марки DAF , номерний знак НОМЕР_2 .

Суд встановив, що позивач надав для перевірки посадовим особам Державної служби України з безпеки на транспорті: посвідчення водія НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ; товарно-транспортну накладну від 11 листопада 2021 року № 2672.

Щодо аргументів позивача в частині пред`явлення до перевірки усіх необхідних документів.

Відповідно до абзацу першого пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 (надалі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно із абзацом 4 пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241 (далі - Інструкція №385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Позивач стверджує, що водієм було пред`явлено усі належні документи, однак як свідчать матеріали справи суб`кт господаврювання не пред`вляв під час перевірки та не подав до суду роздруківки даних роботи тахографа за період з 16.10.2021 по 12.11.2021, картки водія.

Зазначені документи відносяться до «інших документів» у розумінні ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а відтак повинні бути пред`явлені особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, на момент проведення перевірки транспортний засіб марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 був обладнаний тахографом відповідно до Положення № 340, однак роздруківки даних роботи тахографа за період з 16.10.2021 по 12.11.2021, картки водія до перевірки надано не було.

З огляду на відсутність обов`язкових документів для транспортних засобів, обладнаних тахографами, при проведенні рейдової перевірки позивача було правомірно притягнуто до відповідальності за абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо аргументів позивача про порушення порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті в частині невиконання обов`язку про надання документів, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову (скерування на його адресу направлення на рейдову перевірку, матеріалів фото- та відео фіксації процесу перевірки та акта про проведення перевірки), то суд зазначає таке.

Порядок №1567 визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (п.1).

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до абз.3 п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно абз. 1-2 п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки(перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до п. 23 Порядку № 1567 у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 1567 акти, зазначені у пунктах 20, 21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Отже, рейдова перевірка це специфічний вид перевірок, які здійснюються на дорозі щодо суб`єктів господарювання, котрі провадять господарську діяльність у сфері перевезення. Те, що Порядок №1567 передбачає, що перевіряючий може здійснювати рейдову перевірку за наявності направлення на перевірку, не означає, що таке направлення попередньо повинно бути скероване суб`єкту господарювання.

Крім того, Порядок №1567 не закріплює обов`язку уповноважених осіб Державної служби України з безпеки на транспорті надавати (надсилати) будь-які матеріали, не передбачені цим Порядком щодо проведення перевірки наявності визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом водієві чи суб`єкту господарювання.

Водночас суб`єкт господарювання чи його представник не позбавлений права звернутися до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі територіального підрозділу про надання йому копій матеріалів справи.

Втім позивач не надав суду доказів того, що відповідач відмовив йому у наданні зазначених вище документів на виконання відповідного запиту.

Щодо фото- та відео фіксації перевірки, то Порядок №1567 передбачає можливість здійснення таких під час рейдової перевірки (п.16) і не передбачає обов`язку суб`єкта владних повноважень вручення результатів такої фіксації суб`єкту господарювання.

Таким чином, аргументи позивача про порушення порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті в частині невиконання обов`язку про скерування на його адресу направлення на рейдову перевірку, матеріалів фото- та відео фіксації процесу перевірки та акта про проведення перевірки є безпідставними.

Щодо аргументів позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про накладення штрафу, то суд зазначає таке.

Відповідно до вимог пункту 25-26 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляд справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Порядку № 1567 визначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Суд встановив, що повідомлення-запрошення про розгляд адміністративної справи, яке зареєстроване в управлінні 10.12.2021 за№ 104788/25/24-21, було направлено позивачу листом Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 13.12.2021 № 168/20/24-21. Список №9347, сформований органом поштового зв`язку відповідач долучив до відзиву на позовну заяву. З цього Списку видно, що повідомлення-запрошення про розгляд адміністративної справи скеровано на адресу, зазначену в Акті №302690. Цю ж адресу позивач вказав і у позовній заяві.

Порядок №1567 не зобов`язує відповідача встановлювати факт отримання позивачем повідомлення-запрошення про розгляд адміністративної справи.

Отже, позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді.

Таким чином, відповідач виконав передбачений абз.2 п.26 Порядку №1567 обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення, тому аргументи позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про правопорушення є неприйнятними.

Суд також ураховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляду даної справи не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Щодо аргументів позивача, що йому не було надано можливість реалізувати право вибору бажаного місця розгляду справи, то суд зазначає, що суб`єкту господарювання надається можливість подання письмової заяви упродовж двох місяців з дня виявлення порушення, про розгляд справи про порушення за місцем виявлення порушення. Позивач цього права не реалізував. При цьому суд бере до уваги те, що про висновки перевірки позивачу було відомо, оскільки Акт перевірки ним було підписано в день її проведення.

Таким чином, аргументи позивача в частині ненадання йому відповідачем можливості реалізувати право вибору бажаного місця розгляду справи є безпідставними.

Зважаючи на викладене в цілому, суд вважає, що відповідачем правомірно було притягнено позивача до відповідальності, визначеної ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: 80211, Львівська область, Радехівський район, с. Андріївка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (місцезнаходження: 81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 659 А/2 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.