Справа № 580/2497/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року справа № 580/2497/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради (20300, м. Умань, вул. Садова, 9/5) в якому просить:

-визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради щодо встановлення ОСОБА_1 статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни II групи" та щодо видачі "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни II групи", нагрудного знаку "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни", викладену в листі від 04.03.2022 року № 753/01-20;

-зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради встановити ОСОБА_1 статус "Особи з інвалідністю внаслідок війни II групи" та видати "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни II групи", нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни", а також повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення такого статусу з метою перерахунку пенсії та реалізації пільг та інших соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та іншими законодавчими актами;

-встановити судовий контроль.

Ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він звернувся заявою до відповідача, в якій просив встановити йому статус інваліда війни у зв`язку із встановленням йому інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в ОВС, однак відповідач відмовив у наданні такого статусу у зв`язку з тим, що захворювання отримано не під час виконання службових обов`язків. Вказану відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права та гарантії у зв`язку з отриманням ним захворювання під час виконання службових обов`язків.

Представник відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що з наданих документів позивач отримав захворювання, пов`язані з проходженням служби в ОВС, однак відсутнє підтвердження того, що такі захворювання отримані під час виконання службових обов`язків. Ноголошено, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поняття «обов`язків військової служби» є невід`ємно пов`язаним з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаними під час виконанням службових обов`язків.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України (міліції) з 1995 року по 2013 рік та звільнений наказом Управління МВС України в Черкаській області № 222 о/с від 27.08.2013 року, з посади заступника начальника сектору дільничних інспекторів міліції Уманського РВ УМВС України у Черкаській області у званні майора міліції, через хворобу, на підставі свідоцтва про хворобу № 413 від 22.08.2013 року.

Згідно свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області № 413 від 22.08.2013 року, встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - захворювання позивача «ТАК, пов`язані з проходженням служби в ОВС».

Відповідно до довідок до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №348840 та серії ААВ №946152, ОСОБА_1 встановлено 3, а в подальшому 2 групу інвалідності (повторний огляд) внаслідок захворювання «ТАК, пов`язані з проходженням служби в ОВС».

07.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради із заявою щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи (захворювання, пов`язані з виконанням службових обов`язків) та видати посвідчення відповідно до наданих документів.

Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради листом за №753/01-20 від 04.03.2022 повідомило про те, що відсутні правові підстави у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки не встановлено причинно-наслідковий зв`язок виявленого захворювання та виконання службових обов`язків в ОВС. Зокрема, рекомендовано звернутись до ВЛК для встановлення причинного зв`язку.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII).

Статтею 4 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами (п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII).

Отже, відповідно до вказаного Закону для належності до зазначеної категорії необхідна сукупність умов: особа повинна мати інвалідність, її посада повинна відноситися до категорії начальницького і рядового складу органів вказаних вище державних органів, причиною інвалідності має бути поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час виконання службових обов`язків.

Частиною 1 ст. 18 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року (далі - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з абз. 3 п. 3 Положення №302, особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Абзацом другим пункту 7 Положення №302 встановлено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до п. 10 Положення №302, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

З аналізу наведених норм слідує, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема, особи з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків). Посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається уповноваженим органом соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Отже, обов`язковою умовою, за якою особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є встановлення інвалідності внаслідок захворювання, одержаного саме під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків).

Відповідно до пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання медико-соціальної експертизи" №1317 від 03 грудня 2009 року, причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час; одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання; одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період; пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; одержані внаслідок політичних репресій; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності); поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення; захворювання: отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Отже, причинами інвалідності можуть бути: поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) та захворювання, отримані під час та в період проходження військової служби.

Згідно з пп. 1.3.5 - 1.3.6 розділу І Положення про діяльність військово-лікарської комісії та Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС затвердженого наказ Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року №85 (у редакції, чинній станом на час встановлення позивачу інвалідності), передбачено, що основним завданням військово-лікарської комісії є проведення військово-лікарської експертизи з метою, зокрема визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби та визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у військовослужбовців та колишніх військовослужбовців.

З системного аналізу наведених положень слідує, що причинний зв`язок встановлення інвалідності з формулюванням "ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби", є окремою та самостійною підставою для встановлення відповідної групи інвалідності, для якого не вимагається отримання такої травми під час проходженням служби в ОВС.

Разом з тим, у ч. 2 ст. 7 Закону №3551-XII законодавцем вжито формулювання "до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ…, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови позивачу у видачі "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" слугували висновки відповідача про те, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням службових обов`язків в ОВС в контексті ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому позивач, на думку відповідача, не може вважатися інвалідом війни (особою з інвалідністю внаслідок війни).

Відповідно до свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області № 413 від 22.08.2013 року, встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - захворювання позивача «ТАК, пов`язані з проходженням служби в ОВС», а не «Так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».

Отже, інвалідність встановлена позивачу внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, а не виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків).

З матеріалів справи слідує, що позивачем не надано документів, що підтверджують причинного зв`язку отриманих захворювань з виконанням службових обов`язків, оскільки виключний перелік осіб, які належать до інвалідів війни визначено ст. 7 Закону №3551-XII.

Враховуючи вищевикладене, встановлення медичною комісією групи інвалідності з формулюванням "проходженням служби в ОВС" не є безперечною підставою для надання позивачу статусу інваліда війни, оскільки такий статус може бути визначений тільки у відповідності до вимог Закону №3551-XII.

Верховний Суд України в постановах від 20 січня 2015 року у справі № 21-528а14 та від 06 листопада 2013 року у справі № 21-377а13 дійшов висновку, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок виконання службових обов`язків.

За вказаними обставинами підстава для надання позивачу статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" відсутня, у зв`язку з чим відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР