Справа № 500/2501/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2501/22

03 серпня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання у Камянець-Подільському державному педагогічному інституті із 01.09.1979 року по 28.06.1984 року та роботи на посаді другого секретаря Гусятинського райкому ЛКСМ України із 30 квітня 1986 року по 29 квітня 1987 року та із 24 січня 1988 року по 25 січня 1991 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання у Камянець-Подільському державному педагогічному інституті із 01.09.1979 року по 28.06.1984 року, роботи на посаді другого секретаря Гусятинського райкому ЛКСМ України із 30 квітня 1986 року по 29 квітня 1987 року, із 24 січня 1988 року по 25 січня 1991 року та здійснити перерахунок його пенсії за віком із дати призначення пенсії - 21.03.2022 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні позивачу спірного страхового стажу протиправним, оскільки згідно поданих ним документів, а саме трудової книжки, відповідних довідок повністю підтверджується факт його роботи та навчання, що і слугувало підставою звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 04.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній праві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що позивачу з 21.03.2022 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 01.06.2022 відповідач повідомив позивача про те, що страхового стажу при призначенні пенсії не враховано період навчання в Кам`янець-Подільському державному педагогічному інституті ім. Затонського з 01.09.1979 по 28.06.1984, оскільки в представленому дипломі вказане прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 ». Також, відповідач вказав, що згідно записів трудової книжки позивача з 29.04.1986 обрано другим секретарем Гусятинського райкому комсомолу, однак немає запису про звільнення з посади. Відповідно, зазначений період зараховано до страхового стажу згідно долученої довідки виданої Державним архівом Тернопільської області від 27.07.2021 №С- 99/04-11, де зазначено обрання на посаду 30.04.1987 (протокол засідання бюро Тернопільського обкому ЛКСМ України) та звільнення від обов`язків з 04.06.1987.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Поряд з цим, суд вважає, що на час заповнення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412) ( надалі Інструкція).

Відповідно до п.1.2 Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу.

З форми РС-право вбачається, що позивачу не зараховано період роботи на посаді другого секретаря Гусятинського райкому ЛКСМ України із 30 квітня 1986 року по 29 квітня 1987 року, та період із 24 січня 1988 року по 25 січня 1991 року, стосовно чого суд зазначає наступне.

У відповідності до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , а саме запису №3, позивач з 29.04.1986 обраний другим секретарем Гусятинського райкому ЛКСМ України, на підставі Протоколу пленуму № УІ від 29.04.1986.

Згідно запису №4 трудової книжки, позивач з 26.01.1991 обраний на посаду першого секретаря Гусятинського райому ЛКСМ України, на підставі Протоколу пленуму №4 від 26.01.1991.

Таким чином, судом встановлено, що запис про роботу у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 містить чітку дату прийому на роботу, дату протоколу, посаду на якій працював позивач, відбиток печатки.

Виходячи зі змісту архівної довідки про трудовий стаж (уточнююча) №С-99/04-11 від 20.06.2022, виданої Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації, у документах архівних фондів: Тернопільський обласний комітет ЛКСМ України та Гусятинський районний комітет ЛКСМ України є відомості: про затвердження рішення VI пленуму Гусятинського райкому ЛКСМ України від 29 квітня 1986 року про обрання ОСОБА_3 другим секретарем Гусятинського райкому комсомолу (протокол засідання бюро Тернопільського обкому ЛКСМ України від 30 квітня 1986 року №17, п.10); про звільнення від обов`язків другого секретаря Гусятинського райкому комсомолу ОСОБА_1 (так в документі) у зв`язку з призовом його на дійсну військову службу в ряди Радянської Армії (протокол засідання бюро Гусятинського райкому ЛКСМ України від 04 червня 1987 року №12, п.14); про обрання ОСОБА_1 першим секретарем Гусятинського райкому комсомолу (протокол пленуму Гусятинського райкому комсомолу від 26 січня 1991 року №4).

Крім цього, позивачем додано до матеріалів справи архівну довідку про трудовий стаж №С-99/04-11 від 27.07.2021, видану Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації, яка містить виправлену інформацію в частині: "про затвердження рішення VI пленуму Гусятинського райкому ЛКСМ України від 29 квітня 1986 року про обрання ОСОБА_3 другим секретарем Гусятинського райкому комсомолу (протокол засідання бюро Тернопільського обкому ЛКСМ України від 30 квітня 1987 року №17, п.10)".

В іншій частині зазначена довідка містить аналогічний зміст, що й архівна довідка про трудовий стаж (уточнююча) №С-99/04-11 від 20.06.2022, виданої Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації.

Відтак, суд вважає, що позивачем подані відповідачу необхідні документи, що підтверджують спірний трудовий стаж на посаді другого секретаря Гусятинського райкому ЛКСМУ.

Крім цього, як вбачається з форми РС-право, до страхового стажу не зараховано період навчання у Камянець-Подільському державному педагогічному інституті із 01.09.1979 року по 28.06.1984 року

Суд зазначає, що статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації, перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

На думку суду, із додатку до диплому серії ЗВ №807929 (витягу із залікової відомості) слідує, що прізвище позивача « ОСОБА_2 » вірно відображено у навчальних документах.

З аналізу вказаного вище, судом не береться до уваги таке твердження відповідача, що у дипломі серії НОМЕР_4 зазначено, що його видано не « ОСОБА_2 » а « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним.

Тому, на думку суду відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду, відповідач діяв протиправно, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Суд також зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

А тому, у даному випадку, належним способом захисту відновлення порушеного права позивача, є не лише зарахування до трудового стажу, що дає право на отримання пенсійних виплат, певних періодів трудової діяльності та навчання у вищому навчальному закладі, здійснення перерахування пенсійних виплат, але й виплата такої пенсії з врахуванням виплачених сум з дати призначення пенсії 21.03.2022.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання у Камянець-Подільському державному педагогічному інституті із 01.09.1979 року по 28.06.1984 року та роботи на посаді другого секретаря Гусятинського райкому ЛКСМ України із 30 квітня 1986 року по 29 квітня 1987 року та із 24 січня 1988 року по 25 січня 1991 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання у Камянець-Подільському державному педагогічному інституті із 01.09.1979 року по 28.06.1984 року, роботи на посаді другого секретаря Гусятинського райкому ЛКСМ України із 30 квітня 1986 року по 29 квітня 1987 року, із 24 січня 1988 року по 25 січня 1991 року, здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 21.03.2022 року, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.