Справа № 160/4307/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року Справа № 160/4307/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач - 1), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнати строки навчання на слідчо-криміналістичному факультеті №3 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого - 4 роки 10 місяців строком нанесення військової служби та зарахувати в повному обсязі до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років у період 01.09.1993-30.06.1998;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, врахувати період роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ - 8 місяців 15 днів та зарахувати до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років у період 30.03.1998-15.12.1998;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 20 січня 2022 року та виплачувати позивачу пенсію за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати вказаної у довідці, виданої Дніпропетровською обласною прокуратурою від 20.01.2022 №21-4вих22, з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.
Ухвалою суду від 17.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 20.05.2022 року залучено в якості співвідповідача по справі №160/4307/22 - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач-2) та розгляд адміністративної справи №160/4307/22 здійснено спочатку.
20.07.2022 року від представника відповідача-1 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позиції ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 27 років 6 місяців 27 днів. Стаж за вислугу років - 24 років 9 місяців 25 днів, на прокурорських посадах -22 років 4 місяці 26 днів. З огляду на встановлені обставини відповідач-1 вказує, що стаж роботи позивача на час звернення до органу Пенсійного фонду з відповідною заявою (січень 2022 року) є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ. За доданими документами до страхового стажу та стажу за вислугу років зараховано всі періоди. Право на пенсію заявник набуде після набуття 25 років стажу за вислугу років. Таким чином, в призначенні пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 року позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи встановлено, що 20.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за вислугою років у відповідності до вимог статті 86 Закону України «Про прокуратуру», та надав відповідні документи.
Позивач, вважаючи дії щодо не призначення пенсії за вислугу років протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Питання пенсійного забезпечення прокурорів та працівників прокуратури врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року (далі - Закон №1697-VII).
Відповідно до статті 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).
Згідно з частиною 1 статті 86 Закону №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
У відповідності до частини 6 статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;
слідчими, суддями;
на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;
у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;
на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;
на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;
військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;
відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Частиною 8 статті 86 Закону №1697-VII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які, в тому числі, безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури.
З аналізу вищенаведених норм випливає, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, за наявності на день звернення з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. При цьому, до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується: військова служба; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.
Спірними питаннями в цій справі є: визнання строку навчання позивача на слідчо-криміналістичному факультеті №3 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого - 4 роки 10 місяців строком нанесення військової служби та зарахування в повному обсязі до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років у період 01.09.1993-30.06.1998; врахування періоду роботи позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ - 8 місяців 15 днів та зарахування до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років у період 30.03.1998-15.12.1998.
В частині вимог позивача щодо визнання строку навчання на слідчо-криміналістичному факультеті №3 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого строком нанесення військової служби, суд виходить з такого.
З довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 08.11.2019 року №Л-567/415 випливає, що наказом № 134-С від 05.08.1993 р. ОСОБА_1 був зарахований студентом 1-го курсу денного факультету № 3 (слідчо-криміналістичний) Української юридичної академії з 01.09.1993 р.
Наказом № 115-С від 27.06.1998 р. ОСОБА_1 був відрахований з Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста з 30.06.1998 р.
27.06.1998 р. ОСОБА_1 було видано диплом спеціаліста НОМЕР_1 .
В дипломі спеціаліста НОМЕР_1 визначено, що ОСОБА_1 закінчив у 1998 році Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікації юриста.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року, в редакції, чинній на час зарахування позивача студентом 1-го курсу денного факультету № 3 (слідчо-криміналістичний) Української юридичної академії (01.09.1993 року), військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України. Встановлюються такі види військової служби:
- строкова військова служба;
- військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин;
- військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу;
- військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів;
- військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів;
- військова служба за контрактом офіцерського складу.
Частиною 3 цієї ж статті в редакції, чинній на 01.09.1993 року, громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання чи для інших військових потреб за межі України.
Отже, наведені приписи свідчать про те, що громадяни, які, зокрема, добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання, що обгрунтовано свідчить про те, що законодавцем пов`язується вступ на військову службу із складанням Військової присяги.
З матеріалів справи вбачається, що позивач на час зарахування студентом 1-го курсу денного факультету № 3 (слідчо-криміналістичний) Української юридичної академії не приймав Військову присягу на вірність народу України.
В свою чергу, статтею 5 вказаного Закону в редакції, чинній на час навчання позивача, передбачено, що військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад, склад прапорщиків (мічманів), офіцерський склад. Кожному військовослужбовцю і військовозобов`язаному присвоюється військове звання.
Статтею 20 зазначеного Закону вказано, що на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, а саме громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів.
За наведених вище обставин можливо дійти висновку, що законодавець не допускав можливості вважати проходженням військової служби громадянином, якому не присвоєно будь-яке військове звання та який не прийняв Військову присягу на вірність народу України.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що особам, які навчалися у вищих навчальних закладах в якості студентів, не зараховується такий період навчання до військової служби до моменту присвоєння військового звання та прийняття Військової присяги.
Таким чином, період навчання студентом на слідчо-криміналістичному факультеті №3 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого - 4 роки 10 місяців не є строком нанесення військової служби та не має зараховуватися в повному обсязі до спеціального стажу.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, врахувати період роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ - 8 місяців 15 днів та зарахувати до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років у період 30.03.1998-15.12.1998, суд зазначає наступне.
Листом від 07.05.2018 року №48ад/119-12/01-2018 ГУ НП в Харківській області повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 згідно архівних даних, що містяться в управлінні кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області, проходив службу в органах внутрішніх справ України (далі- ОВС) з 30.03.1998 по 15.12.1998 на таких посадах:
з 30.03.1998 по 01.08.1998 - слідчий Київського районного відділу Харківського міського управління УМВС України в Харківській області (розподілений у розпорядження ХМУ УМВС України в Харківській області на період стажування та до закінчення Національної юридичної академії) призначений наказом ХМУ УМВС України в Харківській області від 04.04.1998 № 15 о/с;
з 01.08.1998 по 15.12.1998 - оперуповноважений кримінальної міліції у справах неповнолітніх Орджонікідзевського районного відділу Харківського міського управління УМВС України в Харківській області призначений наказом ХМУ УМВС України в Харківській області від 03.08.1998 № 38 о/с.
Звільнений з органів внутрішніх справ України за ст. 64 п. «Ж» /за власним бажанням/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 15.12.1998 (наказ УМВС України в Харківській області від 15.12.1998 № 176 о/с).
Наказом УМВС України в Харківській області від 06.04.1998 № 51 о/с «Про присвоєння первинних спеціальних звань начальницького складу студентам слідчо-криміналістичного факультету МВС Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого, призначеним стажистами за посадами начальницького складу органів внутрішніх справ» ОСОБА_1 , як стажисту слідчого Києвського РВ ХМУ УМВС України в області присвоєно первинне спеціальне звання начальницького складу молодший лейтенант міліції.
Наказом УМВС України в Харківській області від 20.08.1998 № 113 о/с «Про присвоєння спеціальних звань начальницького складу» ОСОБА_1 , як оперуповноваженому КМСН Орджонікідзевського РВ ХМУ УМВС України в області присвоєно спеціальне звання начальницького складу лейтенант міліції.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про міліцію», в редакції, чинній на час проходження позивачем служби в міліції, особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.
На підставі частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію», в редакції, чинній на час проходження позивачем служби в міліції, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Під час проходження служби в органах внутрішніх справ позивачем, порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначались Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Українською РСР від 29.07.1991 року № 114 (далі Положення №114).
Частиною 2 пункту 1 розділу 1 Положення №114 передбачено, що до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Української РСР належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ УРСР і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.
Згідно з пунктом 2 розділу 1 Положення №114 особам, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, присвоювались такі спеціальні звання:
- рядовий склад (рядовий міліції);
- молодший начальницький склад (молодший сержант міліції, сержант міліції, старший сержант міліції, старшина міліції, прапорщик міліції, старший прапорщик міліції);
- середній начальницький склад (молодший лейтенант міліції, лейтенант міліції, старший лейтенант міліції, капітан міліції);
- старший начальницький склад (майор міліції, підполковник міліції, полковник міліції);
- вищий начальницький склад (генерал-майор міліції, генерал-лейтенант міліції, генерал - полковник міліції).
На підставі пункту 6 частини 1 Положення №114 посади середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ комплектуються особами, які мають вищу або спеціальну середню освіту і відповідають вимогам служби в органах внутрішніх справ.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що до вислуги років позивача, що дає право на пенсію має бути зарахований час роботи на посадах середнього начальницького складу ОВС (молодший лейтенант міліції, лейтенант міліції) після отримання вищої освіти, тобто з 30.06.1998 по 15.12.1998 (5 місяців 15 днів).
Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність неврахування ГУ ПФУ в Одеській області періоду роботи ОСОБА_1 на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ - 5 місяців 15 днів.
З метою повного захисту прав позивача, на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати зазначене рішення.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити з 20 січня 2022 року та виплачувати позивачу пенсію за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати вказаної у довідці, виданої Дніпропетровською обласною прокуратурою від 20.01.2022 №21-4вих22, з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію, суд зазначає, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №ПН302 від 23.02.2022 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, діями якого порушені права позивача, підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 28.01.2022 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати період роботи ОСОБА_1 на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ - 5 місяців 15 днів та зарахувати до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років період 30.06.1998-15.12.1998.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар