Справа № 240/5301/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/5301/22

категорія 111030400

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Окис Т.О.,

секретаря судового засідання Ходоровської Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "Альянс Кар" до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення,

установив:

У лютому 2022 року Приватне підприємство «Альянс Кар» (далі позивач, ПП «Альянс Кар») звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Житомирській області) від 01 лютого 2022 року № 7 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації за жовтень 2021 року на суму 532738,00 грн та застосування штрафних санкцій на суму 53273,80 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, спростовуються первинними документами та даними бухгалтерського обліку товариства, а також суперечать нормам матеріального права.

Зазначає, що по епізоду заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість при постачанні легкового автомобіля BMW X1 фізичній особі ОСОБА_1 на суму 110817,00 грн не відбулося, оскільки податкові накладні на таку суму були виписані та зареєстровані у встановленому Податковим кодексом України порядку. Допущені у зазначених податкових накладних помилки в номері кузова автомобіля, виправлені, а тому правові підстави для висновку про заниження грошових зобов`язань відсутні.

Твердження контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість внаслідок неврахування при визначенні бази оподаткування операцій з постачання автомобілів, імпортованих з Кореї, витрат на їх транспортування, також є помилковим, оскільки первинними документами підтверджено врахування таких витрат.

Висновок відповідача про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість внаслідок неправомірного їх коригування по покупцях неплатниках такого податку, яким не надано повної грошової компенсації вартості повернутих автомобілів також є помилковим, оскільки наданими до перевірки первинними документами підтверджено повернення грошових коштів покупцям.

Ухвалою суду від 06 травня 2022 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

26 травня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що оскаржене рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки за наслідками проведеної перевірки ТОВ «Альянс Кар» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість встановлено порушення положень Податкового кодексу України, у зв`язку з чим платником податків завищено суму бюджетного відшкодування від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, позивач не склав та не зареєстрував податкові накладні на всю суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за операцією продажу автомобіля BMW X1 фізичній особі ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що під час перевірки не встановлено проведення позивачем обліку витрат по транспортуванню автомобілів із Кореї до міста Житомир, таке, на переконання відповідача, свідчить про заниження бази оподаткування операцій з постачання таких автомобілів на суму таких витрат. Додатково зауважив, що наданими під час перевірки документами, а саме видатковими касовими ордерами, не підтверджено факт повернення грошових коштів покупцям автомобілів, які відмовились від їх придбання, а тому позивачем протиправно відкориговано грошові зобов`язання з податку на додану вартість у бік зменшення.

Ухвалою суду від 03 червня 2022 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Суд установив, що у період з 30 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року працівниками ГУ ДПС у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Альянс Кар» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами проведеної перевірки 18 січня 2022 року складено акт № 562/06-30-07-03/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки).

У ході перевірки встановлено, що ПП «Альянс Кар» допустило порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 192.2 статті 192, абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та завищило суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 540560 грн.

На підставі Акта перевірки 01 лютого 2022 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення форми «В1» №3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування за жовтень 2021 року на 540560,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 54056,00 грн

Позивач, не погодившись із зазначеним податковим повідомленням рішенням в частині зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації за жовтень 2021 року на 532738,00 грн та застосування штрафних санкцій на суму 53273,80 грн, звернувся до суду з цим позовом.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 06 липня 2022 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до журналу судового засідання.

07 липня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, у яких він визнав недоліки в межах касової дисципліни по операціях з продажу транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, що видаткові касові ордери не містили підписів осіб, які отримували кошти, а тому в цій частині від позовних вимог відмовився.

У письмових заперечення, поданих суду 07 липня 2022 року, представник відповідача зауважила, що митна вартість імпортованих позивачем автомобілів є вищою за фактичну вартість таких, що свідчить про включення до митної вартості витрат, які не зазначені в рахунках фактурах, виставлених постачальником позивача.

З метою уточнення поданого позивачем клопотання про відмову від частини позовних вимог, ухвалою суду від 26 липня 2022 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

02 серпня 2022 року у судовому засіданні представник позивача клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 01 лютого 2022 року № 7 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації за жовтень 2021 на суму 90167,00 грн та застосування штрафних санкцій на суму 9016,70 грн підтримав.

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року провадження у справі у відповідній частині позовних вимог закрито.

З огляду на викладене, предметом судової перевірки виступає податкове повідомлення рішення від 01 лютого 2022 року № 7 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації за жовтень 2021 року на суму 442571,00 грн та застосування штрафних санкцій на суму 44257,10 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Як закріплено у підпункті 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків.

Податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України закріплено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Положеннями статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Приписи пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України визначають, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України закріплено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплений у статті 200 ПК України.

Згідно з пунктом 200.1 цієї правової норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 закріплено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Оцінюючи висновки податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 110817 грн за операцією продажу автомобіля BMW X1, номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2016, фізичній особі ОСОБА_1 , суд уважає за необхідне зазначити наступне.

Як установлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 30 грудня 2020 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №301220-2 BMW X1, номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2016., за ціною 725500,00 грн, у тому числі ПДВ 120916,67 грн.

Згідно видаткової накладної №АК-0000043 від 30 грудня 2020 року та акта приймання-передачі транспортного засобу, зазначений автомобіль переданий покупцю.

У зв`язку з проведенням покупцем попередньої оплати за товар, по факту отримання грошових коштів позивачем було складено відповідні податкові накладні.

Однак, за результатами проведеної перевірки контролюючи органом встановлено, що факту реалізації зазначеного автомобіля позивачем зареєстровано податкові накладні на суму 60600,00 грн, у тому числі ПДВ 10100,00 грн., що на переконання відповідача свідчить про заниження позивачем грошових зобов`язань з ПДВ на суму 110817,00 грн.

На спростування таких висновків позивач надав податкові накладні №2 від 06 листопада 2020 року на суму 109800,00 грн, у тому числі ПДВ 18300,00 грн, №4 від 14 грудня 2020 року на суму 20000,00 грн, у тому числі ПДВ 3333,33 грн, №7 від 16 листопада 2020 року на суму 245100,00 грн, у тому числі ПДВ 40850,00 грн, №10 від 25 листопада 2020 року на суму 290000,00 грн, у тому числі ПДВ 48333,33 грн.

Як стверджує позивач зазначені накладні складені за результатами отримання ним від ОСОБА_1 грошових коштів за автомобіль BMW X1, номер кузова НОМЕР_2 .

На підтвердження зазначеного позивачем надано меморіальні ордери про перерахування грошових коштів на рахунок позивача від ОСОБА_1 в якості оплати за автомобіль BMW X1, а також виписки з банку про зарахування відповідних коштів на рахунок позивача.

Однак, як убачається зі змісту зазначених податкових накладних у стовпчику «опис (номенклатура) товарів/послуг продавця зазначено інший номер кузова, а саме у накладних №2, 7 та 10 W0LPD8E36F8024963, №4 WBAVN71080VX08480.

Така помилка виникла з технічних причин та виправлена позивач шляхом подання розрахунків коригувань кількісних і вартісних показників до зазначених податкових накладних, які зареєстровані у встановленому податковим законодавством порядку, що підтверджується відповідними квитанціями контролюючого органу.

Як убачається зі змісту розрахунків коригувань зменшення суми грошових зобов`язань з ПДВ позивачем не проведено, а змінено лише опис товару.

Також судом установлено, що автомобіль з номером кузова НОМЕР_3 реалізований позивачем 26 жовтня 2020 року за ціною 159600,00 грн, у тому числі ПДВ 26600,00 грн та 06 листопада 2020 року ним зареєстровано податкову накладну №11 по такій господарській операції.

Автомобіль з номером кузова НОМЕР_4 реалізований позивачем 27 квітня 2021 року за ціною 357900,00 грн, у тому числі ПДВ 59650,00 грн та 14 травня 2021 року ним зареєстровано податкову накладну №12 по такій господарській операції.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що операції по реалізації цих двох автомобілів були оподатковані позивачем у встановленому законодавством порядку, а зазначення у податкових накладних неправильних номерів кузова транспортного засобу не створює об`єкта оподаткування у вигляді операції з реалізації товару. До того ж, отримані позивачем грошові кошти у якості попередньої оплати за автомобіль від ОСОБА_1 як перша подія, оподатковані, шляхом визначення грошових зобов`язань з ПДВ, що підлягають оплаті до державного бюджету, а проведені коригування податкових накладних не зменшили розмір таких зобов`язань.

Отже, висновок податкового органу про заниження позивачем грошових зобов`язань з ПДВ за операцією продажу автомобіля BMW X1, номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2016, фізичній особі ОСОБА_1 є помилковим.

Надаючи правову оцінку висновку податкового органу про заниження позивачем бази оподаткування операцій з постачання автомобілів, внаслідок не врахування витрат на їх транспортування від порту Кореї до міста Житомира, суд зауважує на таке.

Відповідно до положень пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг.

Отже законодавцем встановлюється порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг. При цьому, нижню межу бази оподаткування ПДВ операцій із постачання товарів/послуг, придбаних платником податків встановлено на рівні ціни придбання.

Як зазначено в Акті перевірки, згідно пункту 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» первісною вартістю запасів, що придбані за плату є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних даних: суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству; транспортно-заготівельні витрати; інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях.

Саме посилаючи на наведені положення, відповідач уважає, що ціна автомобілів, за яку позивач проводить їх реалізацію на території України, має включати витрати на їх придбання та транспортування.

Однак, як зазначено вище, положення пункту 188.1 статті 188 ПК України визначають нижню межу бази оподаткування ПДВ саме ціну придбання, а тому твердження контролюючого органу про обов`язок платника податків включити до такої бази інші витрати, пов`язані із придбанням товару, зокрема, витрати на його транспортування, є помилковими та не ґрунтуються на положеннях податкового законодавства.

Також суд зауважує, що співставленням інформації про вартість автомобілів, зазначену в інвойсах, митних деклараціях, а також у договорах купівлі продажу, укладених позивачем на території України, підтверджено, що останні містять ціну договору, яка перевищує митну вартість, заявлену позивачем при розмитненні автомобілів (про що зауважував представник відповідача у письмових запереченнях, які подані до суду 07 липня 2022 року). Наведене свідчить, що база оподаткування, визначена позивачем, у більшому розмірі, ніж передбачено положеннями пункту 188.1 статті 188 ПК України.

Додатково суд зауважує, що згідно наданої позивачем відповіді його контрагента, витрати по транспортуванню автомобілів включено до рахунків, виставлених на оплату першому.

Зазначене відповідає положенням договорів, укладених між позивачем та його контрагентом, згідно яких витрати по транспортуванню автомобіля, після його навантаження на борт судна, несе позивач. Проведення перерахування таких коштів на рахунок продавця для здійснення оплати перевізнику, не змінює того факту, що відповідні витрати несе саме позивач.

Наведене, на переконання суду, свідчить про помилковість висновків податкового органу про заниження позивачем грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

Додатково суд уважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як убачається з Акта перевірки її проведення обумовлено необхідністю перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Правильність декларування платником ПДВ суми бюджетного відшкодування може бути предметом як камеральної, так і документальної, в тому числі позапланової перевірки.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Буквальне тлумачення норми цього підпункту свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України.

Статтею 200 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 200.7 цієї правової норми платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 визначено, що у строк, передбачений абзацом 1 пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.11 контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (пункт 200.14 статті 200 ПК).

Системне застосування наведених норм дає підстави для такого висновку: підставою для камеральної перевірки даних податкової декларації з ПДВ є заява платника податку про повернення задекларованої суми бюджетного відшкодування незалежно від розміру цієї суми. Якщо розрахунок задекларованої суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями, здійсненими до 1 липня 2015 року, і яке не підтверджено документальними перевірками, або за операціями з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, контролюючий орган проводить позапланову документальну перевірку у відповідності з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Якщо за результатами камеральної або позапланової документальної перевірки даних податкової декларації були виявлені порушення податкового законодавства, контролюючий орган складає акт перевірки та приймає податкове повідомлення-рішення про зменшення або про відмову в бюджетному відшкодуванні. У разі коли перевіркою не встановлено порушень складається довідка, а заявлена платником ПДВ сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дати, визначеної відповідно до норм підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ» пункту 200.12 статті 200 ПК України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі №460/2939/18.

Як установлено судом, при розрахунку суми бюджетного відшкодування, задекларованої ПП «Альянс Кар» за жовтень 2021 року, не було враховано від`ємне значення, сформоване за операціями, передбаченими в пункті 200.11 статті 200 ПК України, а тому у податкового органу не було правових підстав для проведення позапланової документальної перевірки. Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, та пункту 200.11 статті 200 ПК України словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» наряду із «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. гривень як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку. Разом з тим, відповідач обґрунтовує довід щодо наявності підстав для проведення позапланової документальної перевірки ПП «Альянс Кар» лише посиланням на те, що підприємство в декларації за жовтень 2021 року заявило до відшкодування з бюджету ПДВ в сумі більше 100000,00 грн, на підтвердження чого відповідачем надано копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність визначених у підпункті 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Також суд зауважує, що у разі виявлення за наслідками перевірки завищення платником податків від`ємного значення суми ПДВ, згідно положень Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 (в редакції наказу від 31 грудня 2020 року №846), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2021 року за №222/35844, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою «В4», а не «В1», як вчинив відповідач.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Як убачається зі змісту позовної заяви, звертаючись з вимогою про скасування податкового повідомлення рішення 01 лютого 2022 року № 7 в частині, ПП «Альянс Кар» не зазначає такої підстави, як порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України щодо проведення перевірки.

При цьому, згідно з принципом диспозитивності, закріпленим статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач сам вирішує, чи звертатися йому до суду з позовом, самостійно визначає зміст та обсяг позовних вимог і користується при цьому повною свободою у межах визначених процесуальним законом механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для реалізації його прав.

Частиною 2 цієї правової норми передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки предметом оскарження у справі виступає податкове повідомлення рішення лише в частині, правові підстави для його скасування повністю з огляду на допущене відповідачем порушення порядку проведення перевірки, встановлене судом під час розгляду справи, з урахуванням положень Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Відтак, позовні вимоги ПП «Альянс Кар» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Приватного підприємства «Альянс Кар» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області 01 лютого 2022 року № 7 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації за жовтень 2021 року на суму 442571,00 грн та застосування штрафних санкцій на суму 44257,10 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь Приватного підприємства «Альянс Кар» 7302 (сім тисяч триста дві) гривні 42 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

(Повний текст рішення складений 03 серпня 2022 року року.)