Справа № 420/26421/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/26421/21
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік з встановленням базового місяця - грудень 2014 року, листопад 2017 року;

- зобов`язати 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року враховуючи базовий місяць - січень 2008 року та з врахуванням раніше проведеної виплати;

- визнати протиправними дії 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нового розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50 % грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50 % грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплаченої суми;

- визнати протиправними дій 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нового розрахунку та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що незважаючи на те, що станом на день звільнення його вислуга становила 13 календарних років, йому було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повних 12 календарних років. Крім того, до складу грошового забезпечення, з якого обчислена одноразова грошова допомога при звільненні не була включена індексація грошового забезпечення. Також, у зв`язку з невірним визначенням розміру місячного грошового забезпечення, відповідачем невірно нараховано та виплачено компенсацію за невикористані 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Також, позивач вказує, що незгодний із розрахунком та сумою виплаченої індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік, у зв`язку з незастосуванням відповідачем при розрахунку базового місяця - січень 2008 року, як останнього місяця підвищення окладу за посадою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.

Зобов`язано 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 ..

Зобов`язано 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше проведених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при розрахунку грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2021 роки.

Зобов`язано 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести перерахунок та виплату грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2021 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до постанови КМУ № 1078 сума індексації змінюється у разі зростання будь-якої складової грошового забезпечення, місяць в якому відбулося підвищення вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. В листопаді 2017 року позивача було переведено на іншу посаду з підвищенням тарифної сітки, що призвело до підвищення грошового забезпечення, а тому грудень 2014 року та листопад 2017 року є базовим для обчислення індексації. Також, при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні враховувався показник вислуги років, без урахуванням періоду строкової служби, відповідно до Інструкції № 558. На день звільнення вислуга років склала 12 повних календарних років, тому грошова допомога при звільненні виплачена за 12 років. Крім того, індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється розрахунок вихідної допомоги при звільненні. Таким чином, жодних підстав для задоволення позовних вимог немає.

Позивач, ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначав про безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року - залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у 25 прикордонному загоні Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом від 04.10.2021 року № 482-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного закону та всіх видів грошового забезпечення.

Згідно довідки Військової частини 2197 від 09.11.2021 року № 493 ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 12 років у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби у розмірі 78453,60 грн.

Згідно довідки Військової частини 2197 від 09.11.2021 року № 494 ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2021 роки у кількості 98 календарних днів у розмірі 42713,63 грн.

Також, згідно довідки б/н ОСОБА_1 за 2015-2018 роки виплачено індексацію у розмірі 32925,69 грн., базовий місць - червень 2013 року, грудень 2014 року, листопад 2017 року.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що базовим місяцем при обрахуванні індексації є той місяць, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), а тому, оскільки постановою КМУ №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» збільшено посадові оклади військовослужбовців та вказана постанова набула чинності 01.01.2008 року, то базовим місяцем для обрахування індексації військовослужбовців за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік має бути січень 2008 року. Також, суд першої інстанції визначив, що індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця, тому, відповідно, повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні та, як наслідок, до грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку позивач отримав під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплаченої суми, суд першої інстанції, посилаючись на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходив з того, що розрахунок вислуги позивача, відбувався за кожний повний календарний рік його служби за період календарної служби з дня останнього його зарахування на службу без урахування періоду попереднього проходження строкової служби.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон України № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.1, 2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями ч.2, 3 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентовано, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» за №1282-ХІІ від 03.07.1991року (надалі - Закон №1282).

Положеннями ст.2 Закону №1282 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У відповідності до ст.4 Закону №1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

За правилами ст.5 Закону №1282, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003 року.

Згідно з п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23). Тобто, коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні ст.1 Першого протоколу.

Відповідно до п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Тобто він є базовим для обчислення індексу споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 1 січня 2008 року, а отже січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки у період проходження військової служби підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось у січні 2008 року, то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, має здійснюватись наростаючим підсумком починаючи з цього базового місяця і за весь вказаний період.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для нарахування і виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік, а тому бездіяльність 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року є протиправною.

Щодо визнання протиправними дій 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нового розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50 % грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби; зобов`язати 25 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплаченої суми, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно п. 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Відповідно до п. 4 глави 9 розділу V Інструкції № 558 військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби грошова допомога, передбачена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої одноразової грошової допомоги. До осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, належать військовослужбовці, вислуга років яких на день виключення зі списків особового складає менше 10 років.

Згідно п. 5 глави 9 розділу V Інструкції № 558 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей».

З аналізу вищевикладеного слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

В той же час, положеннями статті 15 Закону № 2011 та Інструкції №558 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, зокрема не набуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 01.11.2007 року по 28.10.2008 рік, проходив строкову військову службу в Збройних Силах України, а в період з 28.01.2009 року по 28.01.2012 рік військову службу за контрактом в Збройних Силах України.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка була чинна на час першого звільнення ОСОБА_1 з військової служби, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується.

Колегією суддів встановлено, що при повторному звільненні позивача зі служби згідно наказу від 04.10.2021 року № 482-ос, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 12 років у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби у розмірі 78453,60 грн.

Тобто, розрахунок вислуги позивача, ОСОБА_1 , для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 12 років відбувся з період з 28.01.2009 року по 04.10.2021 року, без урахуванням проходження строкової військової служби.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що відповідачем правомірно, на підставі та в межах наданих повноважень нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби, з дня останнього зарахування на службу, без урахування періоду строкової служби.

Щодо позовних вимог в частині не включення індексації до місячного грошового забезпечення для обрахунку одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплаченої суми, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Абзацом 3 пункту 14 ст. 10-1 вказаного Закону передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Також, відповідно до п. 6 глави 9 розділу V Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: 1) для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород); 2) для військовослужбовців, які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних начальників (командирів), і тих, які до дня звільнення з військової служби були звільнені з посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), які вони отримували відповідно до законодавства за останніми штатними посадами, з урахуванням змін у вислузі років і нормах грошового забезпечення, у тому числі зміни розмірів посадових окладів та окладу за військовим званням; 3) для військовослужбовців, яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, - оклад за військовим званням і надбавка за вислугу років.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції № 558 термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, як складової конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що, оскільки індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця, тому, відповідно, повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні та, як наслідок, до грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Також, колегія суддів зазначає, що всі доводи апеляційної скарги спростовуються змістом мотивувальної частини оскаржуваного рішення, в якій суд першої інстанції дослідив всі фактичні обставини, які мають значення правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 01.08.2022р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.