Справа № 440/5590/22
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/5590/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якій просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.12.2021 №22 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати пенсію за вислугу років згідно заяви позивача від 28.12.2021 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-111, з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати, на підставі довідки про заробітну плату, виданої Полтавською обласною прокуратурою від 22.11.2021 №21-743 вих. 21, без обмежень її максимального розміру, в тому числі для працюючих осіб, передбачених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 та Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011, та здійснити відповідні виплати починаючи з 28.12.2021.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що маючи право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-111 він 28.12.2021 звернувся до пенсійного органу з пакетом документів із заявою про призначення пенсії за вислугою років, однак йому було неправомірно відмовлено у зв`язку з відсутністю у заявника необхідного стажу роботи за вислугу років. Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.12.2021 №22 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та таким, що грубо порушує конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення позивача і підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 04.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5590/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927). Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

22.07.2022 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, за змістом яких рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.12.2021 №22 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності до приписів пенсійного законодавства, чинного на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на відсутність підстав для призначення пенсії позивачу з 28.12.2021. Вказував, що вік заявника на момент звернення із заявою становив 39 років 6 місяців 20 днів. Страховий стаж позивача 21 рік 11 місяців 1 день. Спеціальний стаж становить 20 років 1 місяць 29 днів, в тому числі стаж роботи на посаді прокурора 18 років. За доданими документами та даними персоніфікованого обліку до страхового стажу зараховано всі періоди. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.12.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром через відсутність необхідного спеціального стажу, визначеного статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2017 №1697-VII (чинного на момент звернення), про що позивача повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №7078-5579/Т-02/8-1600/27 від 24.06.2022. Так, відповідно до положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми, мали прокурори та слідчі прокуратури зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Водночас, відповідно до статті 86 Закону №1697 VII, право на пенсійне забезпечення за вислугу років виникло у позивача за умови наявності на день звернення (19.04.2021) вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Відтак, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 28.12.2021, тому пенсія за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону №1697-VІІ могла бути йому призначена за умови наявності на день звернення вислуги років не менше 25 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. При цьому, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно із частиною першою статті 86 Закону №1697-VІІ, зараховується лише стаж, визначений частиною шостою статті 86 Закону №1697-VII. Відповідно до правових висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.08.2018 (справа №554/10423/16-а), оскільки на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії спірні правовідносини було врегульовано нормами Закону №1697-VII в редакції від 14.10.2014, тому питання щодо наявності у позивача права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів статті 86 зазначеного Закону.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Поряд з цим, 26.07.2022 разом з відзивом на позовну заяву до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшло також клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою суду від 03.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Учасниками справи не заперечується, що позивач у період з 29.12.2003 по 30.04.2020 працював в органах прокуратури на прокурорських посадах.

28.12.2021 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-111, з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати, на підставі довідки про заробітну плату, виданої Полтавською обласною прокуратурою від 22.11.2021 №21-743 вих. 21, без обмежень її максимального розміру, в тому числі для працюючих осіб, передбачених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 та Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011.

16.03.2021 за №339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Так, пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд ГУПФУ в Хмельницькій області.

Рішенням ГУПФУ в Хмельницькій області від 29.12.2021 №22 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки необхідний спеціальний стаж, визначений пунктом 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.01.2017 №1697-VІІ, становить за наявності вислуги років менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років /а.с. 24/.

Вважаючи рішення про відмову у призначення пенсії протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Згідно із частиною 2 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-УІ (далі - Закон №3668- VI), підпунктом 4 пункту 6 розділу II Прикінцевих та перехідних положення якого внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789- ХІІ.

Враховуючи наведені зміни, з 1 жовтня 2011 року пенсія прокурорам та слідчим органів прокуратури призначалась у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, із 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону №1789-Х11 щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку із внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VI.

При цьому, з 1 жовтня 2011 року (відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ) вищезгадані особи мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

15.07.2015 Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-УІІ, яким станом на сьогодні визначені та врегульовані питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

Отже, з 15.07.2015 відсутні підстави для призначення пенсії згідно зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначено статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ.

Згідно з частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років є: а) вислуга років - 25 років; б) стаж на посадах прокурорів - 15 років.

Як встановлено судом, позивач має страховий стаж - 21 рік 11 місяців 1 день, а спеціальний стаж - 20 років 1 місяць 29 днів, в тому числі стаж роботи на посаді прокурора - 18 років.

Під час вирішення справи, суд враховує, що з 15.07.2015 стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв`язку із набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

За таких обставин, спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VI, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 28.12.2021.

Із приводу доводів позивача про звуження обсягу його прав на пенсійне забезпечення, суд зазначає наступне.

Так, з аналізу положень статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 (втратив чинність 15.07.2015) слідує, що у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 01 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того, чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Таким чином, враховуючи положення статей 22, 58 Конституції України, у разі, якщо в подальшому в чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання призначення пенсії за вислугу років, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, зменшують розмір пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право раніше виникло).

За встановлених у даній адміністративній справі обставин, позивач у період часу з 26 липня 2001 року по 01 жовтня 2011 року не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії, а отже, - у нього не виникло права на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону №1789- XII.

А тому, враховуючи, що позивач не набув такого права, неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається останній у поданій ним заяві, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2016 року у справі №33/6710/15-а, №372/2909/17, №211/3177/17, №752/19006/16-а, які, в силу приписів частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуються судами при застосуванні тотожних норм права.

Щодо посилання позивача на гарантоване йому статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном, суд зазначає наступне.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури. З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію статтю 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Враховуючи викладене та те, що стаж позивача за вислугу років недостатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону №1697-VІІ, а в період дії статті 50-1 Закону №1789- ХІІ позивач ще не набув права на призначення пенсії за вислугу років, відмова відповідача у призначенні відповідної пенсії є обґрунтованою та правомірною.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов позивача задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 242-246 КАС України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013, ідентифікаційний код 21318350), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава