Справа № 990/115/22
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 серпня 2022 року

м. Київ

справа №990/115/22

адміністративне провадження №П/990/115/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Гімона М.М., Хохуляка В.В., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2022 року Паламарчуком Дмитром Юрійовичем як представником ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслано до Верховного Суду як суду першої інстанції адміністративний позов до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення №126/0/15-22 від 15 лютого 2022 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, Суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частина 4 статті 22 КАС України встановлює, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

За змістом же частин 1, 3 та 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В силу пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, професійна діяльність суддів.

Отже, для звернення до суду у справі щодо здійснення суддею професійної діяльності встановлено місячний строк.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це строк, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла/повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вжите у статті 122 КАС України твердження «повинна була дізнатися» слід розуміти як презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В той же час, поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволили вчасно реалізувати право на судовий захист.

Як вже вказувалось в цій ухвалі, в позовній заяві викладена вимога про визнання протиправним та скасування рішення №126/0/15-22 від 15 лютого 2022 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".

При цьому, як слідує зі змісту останньої, позивач вважає, що перебіг строку звернення до суду слід обчислювати з 28 червня 2022 року з огляду на те, що в засіданні Вищої ради правосуддя 15 лютого 2022 року, на якому розглядалось питання про її звільнення з посади, позивач за станом здоров`я присутньою не була, адже до 19 лютого 2022 року знаходилась в закладі охорони здоров`я, внаслідок чого не мала можливості дізнатись про рішення у день прийняття; його ж копія на її адресу не надсилалась, натомість 18 лютого 2022 року була направлена до Апеляційного суду м.Києва для подальшої передачі позивачу, хоча в штаті такого ОСОБА_1 не перебувала; крім того, на офіційному сайті Вищої ради правосуддя з 24 лютого 2022 року інформація щодо прийнятих нею рішень не відображається; до того ж, після введення в Україні військового стану у зв`язку зі збройною агресією з боку рф позивач та її представник, побоюючись за своє життя, не могли перебувати в м.Києві, вести звичайне життя та без загрози своїй безпеці займатись збиранням доказів; вже згодом, в травні 2022 року представник позивача Паламарчук Д.Ю. звернувся до відповідача із запитом, відповідь на який отримав 08 червня 2022 року, а, вважаючи таку неповною, - подав повторний (уточнюючий) запит, на який одержав відповідь 27 червня 2022 року.

В той же час у позовній заяві викладено клопотання про поновлення строку звернення до суду, обґрунтоване по суті тими ж обставинами.

Наведене в цілому свідчить про те, що адміністративний позов не містить чіткої позиції позивача з питання дотримання або пропуску нею строку звернення до суду.

Разом з тим, як вже зазначалось в цій ухвалі, статтею 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на наведені приписи процесуального законодавства та враховуючи як таку обізнаність позивача та її представника про дату засідання Вищої ради правосуддя, останні не могли не знати, що на ньому могло бути прийняте рішення з порядку денного щодо ОСОБА_1 , відтак, в даному випадку, відлік строку для звернення до суду з позовною заявою слід обраховувати саме з 16 лютого 2022 року.

Натомість, позовну заяву направлено засобами поштового зв`язку 27 липня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Проаналізувавши ж причини, які визначені в позовній заяві як такі, що вплинули на звернення до Суду лише наприкінці липня 2022 року, останній констатує, що позивач фактично пов`язує це із ненаправленням їй Вищою радою правосуддя копії спірного рішення та отриманням його лише 08 червня 2022 року на запит після повернення до м.Києва.

Втім, в позовній заяві не наведено жодних причин й не подано відповідних доказів в підтвердження непереборних обставин, які унеможливили звернення ОСОБА_1 (її представника) до Вищої ради правосуддя за отриманням копії рішення у більш ранній строк, як і підготувати та подати позовну заяву у місячний строк після отримання спірного рішення (08 червня 2022 року) та ознайомлення із його змістом і мотивами.

До того ж, зазначаючи, що копія спірного рішення відповідачем на адресу ОСОБА_1 не надсилалась, натомість 18 лютого 2022 року була направлена до Апеляційного суду м.Києва для подальшої передачі, позивач не вказує про неповідомлення її цим судом щодо надходження копії такого рішення та невручення такої останній.

Що ж до посилань позивача на нефункціонування офіційного сайту Вищої ради правосуддя, на підтвердження чого надано скріншот, то, як зазначено в самій позовній заяві, останній не відображає інформацію щодо прийнятих рішень з 24 лютого 2022 року; застережень же стосовно того, що унеможливило ознайомлення позивача та/або її представника із спірним рішенням до вказаної дати, в позовній заяві не викладено.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За правилами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також, відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно із підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, в позовній заяві ОСОБА_1 міститься посилання на пункт 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", за змістом якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Проте, ані доказів сплати судового збору, ані документів в підтвердження того, що до позивача підлягають застосуванню положення вказаної норми законодавства, до позовної заяви не додано.

Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин та нормативного регулювання, Суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу можливість усунути її недоліки, що встановлені в цій ухвалі.

Керуючись статтями 22, 122, 123, 161, 169, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.

Встановити для усунення зазначених в ухвалі недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення встановлених судом недоліків позовну заяву буде повернуто особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

М.М. Гімон

В.В. Хохуляк

О.О. Шишов

М.М. Яковенко ,

Судді Верховного Суду