Справа № 480/13555/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2020 позивачем, через декларанта ТОВ «Суми Автомаксимум» ОСОБА_1 за митною декларацією UA 807290/2020/012233 задекларовано в режимі імпорту товар: напівпричіп - контейнеровоз, марки «Schmitz», модель SCF24, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , календарний та модельний рік виготовлення 2014, такий що був у використанні, митною вартістю 7000 євро, або по курсу 208414,58 грн.
Вказаний товар ввезено в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту (договору купівлі - продажу) від 30.04.2020 №30/04-2 та акту прийомки-передачі товару до нього, укладеного між позивачем (Україна) та Компанією SIA «Schmitz Cargobull Latvija» (Латвійська Республіка). Умови поставки згідно Інкотермс FCA - м. Румбула, Латвія.
Відповідно до наказу Сумської митниці Держмитслужби від 12.03.2021 № 88 у період з 25.08.2021 до 28.08.2021 проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «Євротранс - С».
Встановлені порушення, контролюючий орган обґрунтовує тим, що під час митного оформлення напівпричепу, за декларацією UA 807290/2020/012233 від 26.05.2020, ТОВ «Євротранс-С» застосувало пільги зі сплати ввізного мита як за товар, що походить з країн ЄС, згідно Класифікатора звільнень від сплати ввізного мита, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2021 № 1011 на підставі сертифікату про походження товару EUR.1 № DA 018005 від 19.05.2020, складеного експортером товару SIA «Schmitz Cargobull Latvija».
З метою перевірки сертифікату про походження товару, Слобожанською митницею Державної митної служби України листом від 01.06.2020 №7.14-08- 01-1/7.14-15/4/7786 направлено звернення до Департаменту митно-тарифного та нетарифного регулювання Держмитслужби України. Листом Держмитслужби України від 13.07.2021 № 15/15-03-724/2643 ініціатору направлено лист відповідь уповноваженого органу Латвійської Республіки від 22.05.2020 № Р007- 29/27.4.1/6826, яким повідомлено, що сертифікат EUR. 1 № DA 018005 від 19.05.2020 є автентичним і виданий митними органами Латвійської республіки. Проте після проведення перевірки наданих експортером фактів митна служба Латвійської Республіки повідомляє, що преференційне походження напівпричепа «Schmitz» як товару з ЄС не підтверджено.
Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем рішеннями, вважає їх необґрунтованим, та таким, що прийняті з порушенням чинного законодавства України, оскільки позивачем для митного оформлення були надані усі необхідні документи, які визначали митну вартість товару та країну його походження і були підставами для застосування преференцій під час сплати митних платежів. Документальна невиїзна перевірка ТОВ «Євротранс-С» проведена контролюючим органом з порушенням встановленої процедури, за відсутності встановлених законом підстав та лише на підставі неналежних листів митного органу іноземної держави.
Позивач вказує, що серед переліку документів, які можуть підтвердити країну походження товару сертифікат є тим документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску таких відповідно до заявленого митного режиму.
Окрім того, зазначає, що виробник вантажних напівпричепів «Schmitz Cargobull AG» є європейською компанією (Німеччина), тому сумніви митного органу щодо походження транспортного засобу з ЄС є безпідставними та не обґрунтованими.
На самому транспортному засобі, та наданих митному органу документах були проставлені VIN-коди представленого напівпричепа-контейнеровоза марки «Schmitz», модель SCF24, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_3 , за якими можна ідентифікувати країну-виробника. Разом з тим, експортером товару компанією SIA «Schmitz Cargobull Latvija» разом з напівпричепом ТОВ «Євротранс-С» були надані сертифікати форми ЕТМК (ЕСМТ) № SD 020658 від 12.08.2014 та ЕТМК № RS204712 від 05.09.2018, які вказують на те, що SІA «Schmitz Cargobull Latvija» придбало транспортний засіб саме у його виробника, зареєструвало і експлуатувало його на території ЄС. Вказані сертифікати, є додатковими документами, які підтверджують країну походження напівпричепу «Schmitz» і вказують на те, що він не перероблявся і технічно не змінювався і відповідає технічним даним, встановленим його виробником.
Норми Митного кодексу України чітко визначають, що направлення запитів до митних служб іноземних держав здійснюється лише за наявності у митного органу обґрунтованої підозри.
Крім того, всупереч вимог ч. 2 ст. 354 МК України, акт перевірки № 01/21/7.24-19/41643544 складено і зареєстровано Сумською митницею 31.08.2021 і лише 07.10.2021, тобто більше ніж через місяць, вручено для ознайомлення та підпису керівнику ТОВ «Євротранс-С».
Позивач вказує, що відповідь уповноваженого органу Латвійської республіки Латвійської Республіки, не відповідає вимогам ст. 33 Протоколу І та не містить жодних документально підтверджених відомостей, про те, чи проводилася уповноваженим органом Латвійської Республіки будь-яка перевірка за зверненням, чи звертався цей орган до експортера товару SIA «Schmitz Cargobull Latvija» за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару. Чи є відповідь з цього приводу експортера, чому товар не може бути визнаний таким, що не походить з ЄС, яким вимогам Протоколу він не відповідає. Таким чином, уповноважений орган Латвійської Республіки підтвердив автентичність сертифікату EUR.1, але жодним належним чином не повідомив про встановлення, чи не встановлення країни походження товару.
Водночас лист компетентних органів Латвійської Ресубліки не містить жодних відомостей, які стосуються оформлення та видачі сертифікату EUR.1 про походження товару, зокрема, інформації про те, що він видавався на незаконних підставах або був виданий на підставі недійсних документів чи недостовірних відомостей.
Оскільки лист уповноважених органів Латвійської Республіки не містить документально підтверджених відомостей про країну походження товару, який ввозився в Україну ТОВ «Євротранс-С», а також не відповідає вимогам ст. 33 Протоколу І Угоди, його не можна вважати беззаперечним доказом того, що позивачем незаконно отримані пільги під час митного оформлення.
Також позивач вказує, що лист уповноваженого органу Латвійської республіки від 22.05.2020 № Р007-29/27.4.1/6826 на іноземній мові, без офіційного перекладу, є не легалізованим у законному порядку і не може вважатися таким, що відповідає вимогам національного законодавства України, та є неналежним доказом, який може обгрунтувати підстави проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Євротранс-С» та винесення за її результатами податкових рішень - повідомлень.
За викладених обставин, позивач зазначає, що ні Акт документальної перевірки від 31.08.2021, ні лист уповноваженого органу Латвійської республіки не підтверджують той факт, що ТОВ «Євротранс - С» під час митного оформлення напівпричепу контролюючому органу були надані недостовірні документи або недостовірна інформація.
Позивач вказує, що ним у повному об`ємі сплачені усі обов`язкові митні платежі та подані всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару. Сертифікат є чинним, а оскільки інформація органу Латвійської республіки про непідтвердження автентичності вказаного документа, або недостовірність відомостей у ньому відсутня, напівпричіп-контейнеровоз марки «Schmitz» моделі SCF24, VIN: НОМЕР_4 , митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 26.05.2020 UА 807290/2020/012233, на підставі сертифікату EUR. 1 №DA018005 та інших документів, має преференційне походження ЄС для надання режиму вільної торгівлі в рамках Угоди, а тому пільги надані (отримані) правомірно, з дотриманням вимог Протоколу 1 Угоди.
Ухвалою суду від 16.12.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач вказує, що Сумською митницею при призначенні та проведенні документальної невиїзної перевірки дотримано як положень національного законодавства, так і положень міжнародних договорів, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зазначеного митного оформлення відправником товарів виступала компанія - SIA «SCHMITZ CARGOBULL LATVIJA» (Лaтвiя), а отримувачем - ТОВ «Євротранс-С».
При ввезенні товару на митну територію України застосовувались умови поставки згідно правил ІНКОТЕРМС: FCA- LV Rumbula (Латвія).
Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнень від оподаткування під час митних оформлення за митною декларацією UA807290/2020/012233 від 26.05.2020, встановлено застосування ТОВ «Євротранс-С» пільги зі сплати ввізного мита як з товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу (код пільги: 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС, згідно Класифікатору звільнень від сплати ввізного мита, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (зі змінами)).
Також встановлено, що застосування вищезазначеної пільги зі сплати ввізного мита ТОВ «Євротранс-С» було здійснено на підставі сертифікату про походження товару форми EUR.1 №DA018005, складених експортером SIA «SCHMITZ CARGOBULL LATVIJA».
З метою перевірки правомірності використання ТОВ «Євротранс-С» пільги зі сплати ввізного мита (код преференції 410) шляхом подання до митного оформлення сертифікату про походження товару, складених експортером SI A «SCHMITZ CARGOBULL LATVIJA» (Республіка Латвія), Слобожанською митницею Держмитслужби листом від 01.06.2020 №7.14-08- 01-1/7.14-15/4/7786 направлено відповідне звернення до Департаменту митно-тарифного та нетарифного регулювання Держмитслужби.
На вищезазначене звернення Держмитслужбою України листом від 13.07.2021 №15/15-03-724/2643 надано лист-відповідь уповноваженого органу Латвії від 22.05.2020 №Р007-29/27.4.1/6826 з результатами перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1 №DA018005.
Згідно вказаного листа-відповіді, уповноваженим органом Латвії повідомлено, що під час проведеного розслідування експортером SIA «SCHMITZ CARGOBULL LATVIJA» не надано документів які б підтверджували преференційне походження експортованих за сертифікатом про походження товару EUR. 1 №DA018005, товару наведеного в п.3.1 акту перевірки.
Таким чином, уповноваженим органом Латвії, як уповноваженим державним органом країни експорту не підтверджено преференційне походження товару (код пільги 410) ввезених ТОВ «Свротранс - С» за митною декларацією наведеною в Додатку 1 до акту перевірки.
Про результати здійсненої верифікації (перевірки) сертифікату з перевезення товару EUR.1 №DA018005 Національною митною службою Латвійської Республіки у графі 14 (його копії) цього сертифікату зроблено відповідну позначку про негативний результат верифікації.
Таким чином, уповноваженим органом Латвії, як уповноваженим державним органом країни експорту не підтверджено преференційне походження товару з ЄС (код пільги 410) ввезених ТОВ «Євротранс-С» з митною декларацією наведеною в Додатку 1 до акту перевірки.
Відповідач вказує, що з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення декларант несе юридичну відповідальність за достовірність зазначених у ній відомостей та розміру належних до сплати податків. А тому не виявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.
Отже, на думку відповідача, Сумська митниця при проведенні документальної невиїзної перевірки визначенні суми податкового зобов`язання та винесенні податкових повідомлень - рішень діяла на підставі, в межах та у спосіб, передбачений законодавством.
Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що у відповідача за наявності інформації, яка була наявна на момент митного оформлення, була відсутня обґрунтована підозра для направлення запиту іноземній митниці. Таким чином, уповноважений орган Латвійської Республіки підтвердив автентичність сертифікату EUR.1, але жодним належним чином не повідомив про встановлення, чи не встановлення країни походження товару.
У поданих запереченнях на відповідь на відзив відповідач стверджує, що Регіональною конвенцією про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 14.04.2011 в рамках Угоди про асоціацію між Україною та Європейським союзом чітко визначено, що подальші перевірки підтвердження походження товару, можуть бути проведені не лише у разі наявності обґрунтованої підозри, як вказує позивач, а і в добровільному порядку, з метою забезпечення дотримання митного законодавства України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
вимог п.190.1. ст. 190 ПКУ у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) за митними деклараціями наведеними в Додатку 1 до акту перевірки на суму 4168,29 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України (а.с. 64-74).
На підставі Акту перевірки Слобожанською митницею Держмитслужби прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:
Не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
10.04.2008 Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ. Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.
Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 221-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.
Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.
У той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання.
Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до пункту 4.14 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ст. 345 Митного кодексу України).
На підставі ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Як вбачається з акту перевірки та не заперечується позивачем, TOB "Євротранс-С" 26.05.2020 за митною декларацією UA 807290/2020/012233 задекларовано в режимі імпорту товар: напівпричіп - контейнеровоз, марки «Schmitz», модель SCF24, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , календарний та модельний рік виготовлення 2014, митною вартістю 7000 євро, або по курсу 208414,58 грн.
Вказаний товар ввезено в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту (договору купівлі - продажу) від 30.04.2020 №30/04-2, укладеного між позивачем (Україна) та Компанією SIA «Schmitz Cargobull Latvija» (Латвійська Республіка). Умови поставки згідно Інкотермс: FCA LV м. Румбула, Латвія.
Згідно поданої позивачем митної декларації відправником товару виступала компанія SIA «Schmitz Cargobull Latvija», а отримувачем TOB "Євротранс-С" (а.с. 28).
Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією UA 807290/2020/012233 встановлено застосування TOB "Євротранс-С" пільги зі сплати ввізного мита як з товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу (код пільги: 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄЄ, згідно Класифікатору звільнень від сплати ввізного мита, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" (зі змінами)).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, застосування вищезазначеної пільги зі сплати ввізного мита TOB "Євротранс-С" було здійснено на підставі сертифікату про походження товару форми EUR.1 № DA018005, складеного експортером SIA «Schmitz Cargobull Latvija» (а.с. 113).
З метою перевірки правомірності використання ТОВ «Євротранс-С» пільги зі сплати ввізного мита (код преференції 410) шляхом подання до митного оформлення сертифікату про походження товару, складених експортером SIA "SCHMITZ CARGOBULL LATVIJA" (Республіка Латвія), Слобожанською митницею Держмитслужби листом від 01.06.2020 №7.14-08- 01-1/7.14-15/4/7786 направлено відповідне звернення до Департаменту митно-тарифного та нетарифного регулювання Держмитслужби.
На вищезазначене звернення Держмитслужбою України листом від 13.07.2021 №15/15-03-724/2643 надано лист-відповідь уповноваженого органу Латвії від 22.05.2020 №Р007-29/27.4.1/6826 з результатами перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1 №DA018005 (а.с. 153).
Саме з урахуванням вказаного листа, відповідно до вимог ст.ст 336, 345, п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України відповідачем було проведено перевірку.
Позивач наполягає, що суть спору між позивачем та контролюючим органом стосується виключно встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився ТОВ «Євротранс-С» і, як наслідок, наявності чи відсутності у позивача права на застосування преференційного режиму до ввезеного товару.
Суд зазначає, що Протоколом 1 Додатків до розділу IV: торгівля та питання, пов`язані з торгівлею Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Протокол 1) визначено концепцію «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва.
Так, ч. 1 ст. 16 Протоколу 1 встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:
(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або
(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.
Отже сертифікат з перевезення товару EUR.1 є одним із документів, який може підтверджувати походження товару з Європейського Союзу.
При цьому, згідно вимог ст. 17 Протоколу 1 сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.
Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.
Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.
На підставі ст. 33 Протоколу 1 подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.
Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
Отже, в даному випадку, за наслідками перевірки митним органом країни експорту підтвердження походження, мало бути надано відповідь на два питання: 1) чи є перевірені документи достовірними та 2) чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
Як вбачається з листа-відповіді, Національне митне управління Латвійської республіки повідомило, що сертифікат на перевезення товару EUR.1 №DA018005, є справжнім і виданий митними органами Латвії.
При цьому, суд зауважує, що згідно вимог ч. 6 ст. 33 Протоколу 1 якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Варто зазначити, що стаття 33 Протоколу 1 не встановлює обов`язку надання уповноваженим органом країни, якою проводилась перевірка, надавати обгрунтування непідтвердження преференційного походження товару з країни Європейського Союзу, тому суд критично ставиться до посилань позивача на те, що лист уповноважених органів Латвійської республіки не відповідає вимогам ст. 33 Протоколу 1 Угоди.
Положеннями ст.ст. 257, 266 МК України визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.
Відповідно до п. 187.8 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. У випадках, передбачених ст. 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень ст. 191 цього Кодексу.
Згідно п. 190.1 ст. 190 ПК України, базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на мигну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до ст. 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно вимог п.п. 54.3.6 п. 54.3, 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому доводи позивача про те, що інформація про виробника товару, його потужності та місцезнаходження знаходиться у відкритому доступі в мережі інтернет, а за VIN-кодом на транспортному засобі та на підставі сертифікатів відповідності причепа технічним вимогам та вимогам безпеки, можна ідентифікувати країну-виробника, суд вважає безпідставними, з огляду на те, що згідно вимог ст. 16 Протоколу 1 документами, які можуть підтверджувати походження товару з Європейського союзу є або сертифікат з перевезення товару EUR.1, або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація інвойс.
Крім того, відсутність у відповідача на час проведення перевірки перекладу листа уповноважених органів Латвійської республіки не може свідчити про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки наданий суду належним чином оформлений переклад такого листа українською мовою свідчить про обгрунтованість висновків митного органу за наслідками проведеної перевірки.
Суд також не враховує доводи позивача про те, що згідно Порядку направлення запитів Державної митної служби України до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 06.07.05 № 639, направлення запитів до митних служб іноземних держав здійснюється лише за наявності у митного органу обгрунтованої підозри, оскільки дії відповідача щодо направлення запиту до митного органу іноземної держави не є предметом розгляду даної справи, позивачем не надано доказів оскарження таких дій, а згідно ч. 2 ст. 2 Протоколу 1 з метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.
Суд також зазначає, що несвоєчасне вручення для ознайомлення акту перевірки не вплинуло на можливість позивача скористатись правом на оскарження спірних податкових повідомлень-рішень та на їх правомірність.
Судом не може бути врахована практика Верховного Суду, на яку посилається позивач, з огляду на те, що правовідносини між сторонами у справах № 240/7093/19, № 820/305/17 та № 821/2067/17 виникли за відмінних обставин, а рішення у цих справах прийнято за іншого правового регулювання.
Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням наведеного, з огляду на встановлені судом обставини справи, досліджені докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень позивачем не надано, а відтак суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранс-С" до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска