Справа № 500/1810/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1810/22 пров. № А/857/8553/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 500/1810/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Чепенюк О.В.,

час ухвалення рішення 10.05.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 10.05.2022 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить:

визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що є пенсіонером органів внутрішніх справ України, з грудня 2007 року отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ) в розмірі 85% місячного грошового забезпечення. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області, від 22.01.2018 у справі №604/971/17 зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області про грошове забезпечення від 12.05.2017 №103 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських, починаючи з 01.01.2016 відповідно до статей 51, 63 Закону №2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції. Нарахована на виконання зазначеного рішення суду пенсія виплачувалась періодично та частинами.

Позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Тернопільській області стосовно порядку перерахунку пенсії за рішенням суду та її виплати, дати проведення остаточної виплати та з`ясував, що виплата перерахованої пенсії з 01.01.2016 проводилась поетапно з 01.04.2018 по 30.06.2021, сума боргу з 01.01.2016 по березень 2018 року становила відповідно до розрахунку за пенсійною справою позивача 52831,26 грн.

04.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22.02.2022 відмовлено у нарахуванні та виплаті такої компенсації через відсутність підстав. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вказує, що має право на компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 500/1810/22 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з березня 2018 року по травень 2020 року на суму доплати до пенсії 73,20 грн, донарахованої на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили позивач та відповідач, подавши на нього апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах апелянти зазначають, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт-позивач зазначає, що позивачем вказувалося на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не лише на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17, але й виплати які здійснені на підставі положень постанови КМУ №103.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 500/1810/22 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт-відповідач зазначає, що нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачувалась позивачу по 30.06.2021 у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 разом із місячним розміром пенсії. Відповідач вважає, що погашення заборгованості відбувалось без порушення відповідних строків.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 500/1810/22 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржників, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судове рішення набрало законної сили 14.03.2018, і лише частково його виконано своєчасно відповідачем, виплативши у березні 2018 року нараховану доплату до пенсії за період з 14.03.2018 по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, та несвоєчасно виплачено нараховану доплату за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 в сумі 73,20 грн, а саме у травні 2020 року, то в цій частині позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 06.02.2008 Пенсійним фондом України (а.с.9).

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17 (https://reestr.court.gov.ua/Review/71805785) з урахуванням ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.07.2018 про внесення вправлення у судове рішення (https://reestr.court.gov.ua/Review/75126103) визнано бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 протиправною; зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції і № 947 від 18.11.2015 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. №268, та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку. Вказане судове рішення набрало законної сили 14.03.2018.

На виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17, то ОСОБА_1 нараховано доплату пенсії за період з 14.03.2018 (після набрання рішенням законної сили) по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, яку виплачено в березні 2018 року, а за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 (до дня набрання судовим рішенням законної сили) в сумі 73,20 грн, яку виплачено у травні 2020 року.

04.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22.02.2022 відмовлено у нарахуванні та виплаті такої компенсації через відсутність підстав. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вказує, що має право на компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 зазначеного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статті 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пункт 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат передбачає, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до пункту 4 вищезазначеного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Разом з тим, покликання апелянта на те, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 в справі № 521/940/17.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17 ОСОБА_1 нараховано доплату до пенсії

за період з 14.03.2018 по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, яку виплачено у березні 2018 року, тобто своєчасно;

за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 в сумі 73,20 грн, яку виплачено у травні 2020 року, тобто несвоєчасно.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до суду з заявою про роз`яснення виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21.08.2019 у справі №604/971/17 заявнику відмовлено в роз`ясненні судового рішення (https://reestr.court.gov.ua/Review/83866825). Ця ухвала суду залишена без змін відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 (https://reestr.court.gov.ua/Review/86068874).

Зі змісту цих судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про роз`яснення рішення суду щодо порядку виплати недотриманої пенсії по перерахунку із 01 січня 2016 року, а саме просив роз`яснити чи слід виплачувати недоотриману пенсію по перерахунку одноразово повну суму заборгованості, не враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №103, або слід дотримуватись порядку виплати, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб.

Підволочиський районний суд Тернопільської області в ухвалі від 21.08.2019 зазначив, що ГУ ПФУ в Тернопільській області при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції і № 947 від 18 листопада 2015 року Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. №268, та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку, не повинно враховувати положення Постанови №103 та Постанови № 649 від 22.08.2018 та повинно здійснити виплату пенсійних виплат за рішенням Підволочиського районного суду від 22 січня 2018 року, що набрало законної сили, одним платежем.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб набрала законної сили 24.02.2018, тобто понад місяць після ухвалення рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

Положення Постанови №103 спрямовані на врегулювання спірних моментів, пов`язаних з проведенням виплати перерахованої пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ. Вказана постанова не була предметом аналізу Підволочиського районного суду Тернопільської області, на спірні правовідносини на час розгляду справи судом першої інстанції не поширювалась.

Натомість у цій справі позивач вказує на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії не лише на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17, але й на виплати, які здійснені на підставі положень Постанови № 103, посилаючись на розрахунок за пенсійною справою . Згідно з цим документом ОСОБА_1 проведено розрахунок доплати за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 у розмірі 52831,26 грн саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб, про що безпосередньо зазначено у цьому розрахунку як підставу для його проведення (а.с.18).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що такий розрахунок стосується саме доплати на підставі нормативно-правового акта, а не на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17, таким чином не приймається до уваги.

Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Судове рішення набрало законної сили 14.03.2018, і лише частково його виконано своєчасно відповідачем, виплативши у березні 2018 року нараховану доплату до пенсії за період з 14.03.2018 по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, та несвоєчасно виплачено нараховану доплату за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 в сумі 73,20 грн, а саме у травні 2020 року, то в цій частині позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є протиправною.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем та відповідачем в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянтів та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 500/1810/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 04.08.2022 року