Справа № 120/2690/22-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 серпня 2022 р. Справа № 120/2690/22-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань № 1" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань № 1" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовано протиправною бездіяльністю установи виконання покарань, що полягають у незабезпеченні прав засудженого на здійснення телефонної розмови 08.01.2022 року.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 02.03.2022 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для надання відзиву.

Відповідач правом надання відзиву не скористався, що з урахуванням вимог ст.ст. 159, 162 КАС України є підставою для вирішення даної справи за наявними матеріалами справи та в межах заявлених позовних вимог.

В подальшому ухвалою суду від 16.06.2022 року в Державної установи "Вінницька установа виконання покарань № 1" витребувано додаткові документи.

На виконання вимог ухвали, відповідачем надано довідку про надання телефонних розмов засудженому, а також повідомлено суд, про те, що відповідно до вимог Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, облік та збереження заяв засуджених про надання їм телефонних розмов не передбачено.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 року позивача засуджено до довічного позбавлення волі. Місцем відбування призначеного покарання є Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

Як зазначає позивач у позовній заяві, 03.01.2022 року він звернувся із письмовою заявою до начальника ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1" про надання можливості здійснити телефонні дзвінки в січні місяці 2022 року, в тому числі 08.01.2022 року.

Однак, ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" не забезпечила право позивача на телефону розмову 08.01.2022 року.

Вважаючи бездіяльність відповідача що полягає у порушенні права позивача на здійснення телефонної розмови протиправною, позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань є Кримінально-виконавчий кодекс України (далі КВК України).

Відповідно до ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч. 1, 2 ст. 7 КВК України).

Частиною 2 ст. 151 КВК України встановлено, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Перелік прав та обов`язків засуджених до позбавлення волі наведено у ст. 107 КВК України, частиною 1 якої визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі й здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.

Особливості реалізації права засуджених на телефонні розмови врегульовано ст. 110 КВК України.

Частиною 5 ст. 110 КВК України передбачено, що засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією - у будь-який час.

Водночас, ч. 8 ст. 110 КВК України визначено, що порядок організації побачень, телефонних розмов, користування мережею Інтернет встановлюється Міністерством юстиції України.

На реалізацію положень ст. 107 та 110 КВК України наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 затверджені Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі Правила), згідно з пунктом 2 розділу 2 яких засуджені мають право вести телефонні розмови у порядку, встановленому розділом XIV цих Правил.

Відповідно до п. 2 розділу XIV Правил, адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не має перевищувати 15 хвилин.

Для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією установи виконання покарань місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв`язку, які знаходяться на обліку установи.

Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого під контролем представника адміністрації установи виконанням покарань протягом дня у вільний від роботи час і поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. За необхідності та за погодженням з адміністрацією установи виконання покарань телефонну розмову може бути надано у будь-який час.

Телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

У разі якщо засуджений набирає телефонний номер абонента, який не зазначений у заяві, вживає під час телефонної розмови нецензурні слова, телефонна розмова припиняється, про що робиться відмітка на заяві засудженого.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Системний аналіз приписів ч. 5 ст. 110 КВК України та п. 2 розділу XIV Правил свідчить про те, що адміністрація установи виконання покарань забезпечує право засуджених на телефонні розмови, не обмежуючи при цьому їх кількості у визначений розпорядком дня час. Однак, з метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених підзаконним нормативно-правовим актом передбачено обмеження тривалості розмови засудженого, що не може перевищувати 15 хвилин. Умовою реалізації права засудженого на телефонну розмову є його звернення до адміністрації із письмовою заявою в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 03.01.2022 року він звернувся із заявою до начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про можливість здійснювати телефонні дзвінки.

Суд зазначає, що з метою встановлення факту звернення позивача із заявою про надання телефонних розмов, ухвалою від 16.06.2022 судом витребовувалася заява позивача та копія виписки із журналу обліку телефонних розмов за січень 2022 року.

Разом з тим, на виконання вимог ухвали суду відповідачем надано довідку про надання телефонних розмов ОСОБА_1 протягом січня 2022 року, а також надано пояснення, що облік та збереження заяв засуджених про надання йому телефонних розмов не передбачено.

Крім цього, на підставі довідки Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про надання телефонних розмов засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 протягом січня 2022 року судом встановлено, що позивачу надавалась можливість здійснити телефонні розмови у вказаний період в кількості 17 раз, а саме позивачеві надавалися телефонні розмови у січні (04, 05, 10, 11, 12, 13, 14, 17, 18, 19, 20, 21, 24, 26, 27, 28, 31).

Разом з тим, позивач зіслався на те, що за його заявою від 03.01.2022 року ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" не надано можливість здійснити телефонний дзвінок 08.01.2022 року.

Однак суд критично оцінює цей аргумент позивача, адже останній із вимогами, щодо проведення перевірки порушень законних прав та неправомірних дій з боку адміністрації Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо ненадання ОСОБА_1 можливість здійснити телефонні дзвінки за його заявою до керівництва установи виконання покарань не звертався та така перевірка відповідачем проведена не була. Доказів протилежного до суду надано не було.

У зв`язку з чим, враховуючи недоведеність факту звернення позивача із письмовою заявою заявою про надання йому права здійснити телефонні дзвінки у січні 2022 року у кількості саме 18 разів, а не 17 та із зазначенням окремої дати 08.01.2022 року, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень щодо порушення відповідачем прав позивача на телефонні розмови.

За таких обставин, позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпеченні права засудженого до довічного позбавлення волі на здійснення телефонної розмови 08.01.2022 року не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань № 1" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович