Справа № 932/3214/22(2а/932/121/22)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 932/3214/22(2а/932/121/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року (суддя Кондрашова І.А.) в адміністративній справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , в якому просило: примусово видворити за межі України громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідач здійснив в`їзд на територію України у 2005 році та вже тривалий час перебуває на території без законних підстав, чим порушує законодавство України про правовий статус іноземців. До теперішнього часу ОСОБА_1 не намагався самостійно залишити територію України, продовжував на протязі довгого терміну (з 2009 року по 2019 рік включно) скоювати кримінальні правопорушення та суспільно небезпечні діяння на території України та, відповідно, існує ризик продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України, відсутність документів, відсутність коштів, та наявність обґрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання рішень про його примусове видворення, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено зокрема, що судом першої інстанції не враховано належним чином тих обставин, що рішення про примусове повернення до країни походження відносно громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 було прийнято 23 червня 2022 року, тобто в день звільнення відповідача з колонії. Термін виконання вказаного рішення до 27 червня 2022 року, однак не надаючи можливість самостійно відповідачу вирішити вказане питання, міграційна служба відразу (23 червня 2022 року) звернулась з позовами про затримання та примусове видворення. З огляду на вказане, відповідач вважає, що саме у зв`язку з його поміщенням 23 червня 2022 року в ПТПІ, останній не мав змоги виконати рішення позивача про примусове повернення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на те, що відповідач після закінчення граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством, ухилився від виїзду України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище. При цьому, наявні в межах даної справи обставини, на думку позивача, дають підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі та продовження подальшого порушення вимог чинного законодавства України.

Представник відповідача подав до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , яка є сестрою відповідача, та копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що громадянин Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Душанбе, Республіка Таджикістан, прибув до України у 2005 році.

За доповідною запискою №1201.3.2/10647-22 від 03.06.2022, визначено, що в результаті перевірки за системою «АРКАН» встановлена відсутність відомостей про перетин державного кордону у напрямках в`їзд/виїзд в проміжок з 03.06.2017 року по 03.06.2022 рік.

З характеристики, на засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої СВК № 21 слідує, що відповідач неодноразово судимий на території України, зокрема 16.04.2009 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч. 3, 185 ч.2, 70 КК України, відповідача притягнуто до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, 06.09.2009 року відповідач був звільнений по Закону України «Про амністію» з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 18 днів.

20.03.2019 року до Тернівського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло звернення від начальника Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції А.В. Шульга, про скорочення строку тимчасового перебування на території України або прийняття рішення про примусове повернення за межі України із застосуванням заборони щодо подальшого в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства строком на три роки (копія звернення за вих. №48.6/2-2715 від 20.03.2019), в якому міститься інформація, що вході проведення профілактичних заходів «Мігрант» 20.03.2018 року працівниками сектору превенції Тернівського ВПКВП ГУНП в Дніпропетровській області було встановлено, що громадянин Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозвільних документів проживання на території України. При перевірці документів, було встановлено що відповідач мав тільки довідку про звільнення серії ДНП № 03357 про те що останній відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 30.01.2017 року по 25.10.2018 рік із дописом «Раніше судимий неодноразово».

Співробітниками Тернівського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено Довідку про особу від 20.03.2019 року, Протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 106111 від 20.03.2019 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає на території України без документів на право проживання на території України, чим порушує Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП, Постанову про накладання адміністративного стягнення ПН МДН 106111 від 20.03.2019 про порушення ч.1 ст. 203 КУпАП у розмірі мінімального адміністративного стягнення 1700 грн.

Громадянин Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяв на себе зобов`язання звернутись до Посольства Таджикістану для отримання документів у найближчий час, про що складена ним відповідна розписка.

Однак, в подальшому громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було неодноразово засуджено вироками судів від 22 січня 2020 року, 17 червня 2020 року, останній раз 20 квітня 2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 358 ч.1, 358 ч.4, 70 ч.4, 72 ч.1 п1 КК України, строк відбування покарання за яким спливає 23.06.2022.

Відповідно до характеристики на засудженого громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої СВК № 21, останній раніше судимий:

16.04.2009 року за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України;

11.09.2012 року за ст. 185 ч.3, ст.15 ч.3 КК України;

30.05.2013 року за ст. 185 ч.3, 70 ч. 4 КК України;

06.06.2014 року за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України;

30.08.2018 року за ст. 185 ч.2, ст.185 ч.1, ст. 70 КК України;

22.01.2020 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України;

17.06.2020 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України;

20.04.2021 року за ст. 358 ч.1, ст.358 ч. 4, ст. 70 ч.1, ст.72 ч.1 п.1 КК України;

В установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 25.04.2019 року.

В СВК № 21 знаходиться з 24.06.2021 року, за час відбування покарання характеризується негативно, має 2 стягнення, заохочень не має. На підприємстві установи не працевлаштований за власним бажанням (копія листа від СВК № 21 за вих.№ 21/5-4917 від 29.11.2021 разом із автобіографією, характеристикою, вироком суду від 20.04.2021 у справі №214/3386/19 провадження 1-ки/214/223/21 та довідкою на засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 червня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було звільнено з Державної установи Солонянська виправна колонія № 21.

23 червня 2022 року відносно громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення №6 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його залишити територію України у термін до 27 червня 2022 року (а.с. 55-57).

Зазначене рішення відповідачем у судовому порядку не оскаржене та є чинним.

23 червня 2022 року відповідача під особистий підпис повідомлено про прийняте рішення та ознайомлено з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і наслідками невиконання рішення про примусове повернення (а.с.56).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяці, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України є предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Частиною третьою статті 9 Закону №3773-VI встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України (частина третя статті 26 Закону №3773-VI)

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (частина четверта статті 26 Закону №3773-VI)

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону №3773-VI).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною другою статті 30 Закону №3773-VI передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

За приписами частини восьмої статті 30 Закону №3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

За приписами статті 31 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Вказані положення Закону №3773-VI кореспондуються з положеннями Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 №353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119.

Виходячи зі змісту наведених норм Закону №3773-VI, слідує, що підставою для прийняття рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства можуть слугувати такі обставини:

- прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

- ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що, у даному випадку, відсутня така підстава для примусового видворення як ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення, з огляду на те, що у зв`язку з поміщенням відповідача в ПТПІ останній не в змозі виконати рішення позивача №6 від 23.06.2022 про примусове повернення, тому, на думку останнього, підстави для задоволення позову відсутні.

Натомість, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в межах спірних правовідносин підставою для звернення до суду із позовом була саме наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, тому наведені відповідачем доводи є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідач востаннє здійснив в`їзд в Україну у 2005 році, та з того часу з території України не виїжджав, чим порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

При цьому, колегія суддів враховує, що із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував (а.с. 31), посвідками на тимчасове або постійне проживання ГУ ДМС у Дніпропетровській області не документувався (а.с. 32), зареєстрованого шлюбу з громадянкою України не має (а.с. 33), дітей громадян України, батьком яких зареєстрований відповідач також не має (а.с. 34), не має реєстрації місця проживання в Україні, паспортний документ у ОСОБА_1 також відсутній.

Доказів протилежного відповідачем не надано, так як і не надано доказів вчинення дій з легалізації свого перебування на території України.

Крім того, матеріали даної справи не містять та відповідачем не наведено доказів, що останній підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Поряд із зазначеним, доводи відповідача щодо наявності у нього сестри ОСОБА_2 , яка є громадянкою України, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції у даній справі, оскільки така обставина не надає ОСОБА_1 права на продовження терміну перебування на території України без оформлення відповідних документів у встановленому законодавством порядку.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи те, що: відповідач неодноразово судимий, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, має велику кількість стягнень за порушення дисципліни, не виявив бажання працювати в установі виконання покарань, у відповідача на час розгляду справи відсутній статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, відсутній факт працевлаштування та паспортний документ, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятися від самостійного та добровільного залишення території України на виконання рішення №6 від 23.06.2022 про примусове повернення, тому наявні правові підстави для його видворення за межі території України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 272, 288, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку, встановленому ст.ст. 272, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.А. Щербак

суддя О.М. Панченко