Справа № 520/4350/22
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 липня 2022 р. справа № 520/4350/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (вул. Москалівська, буд. 167, м. Харків, 61157, ) до Харківської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків,61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UА807000/2022/000242/2 від 16.02.2022 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, товарів засобів комерційного призначення UА807200/2022/000138 від 16.02.2022.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем були вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, однак відповідачем не прийнято їх до уваги при прийнятті спірного рішення, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав за допомогою системи "Електронний суд" 02.06.2022, у визначений процесуальним законом строк відзив на позов не надав, заяв чи клопотань про продовження строку надання відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

12.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (Покупець) та компанією GUANGDONG LIWANG NEW ENERGY CO.,LTD, Китай (Продавець) укладений контракт №1, за умовами якого позивач купує у продавця товар, асортимент і кількість якого визначаються у специфікаціях.

Відповідно до пункту 2.3 Контракту № 1 від 12 квітня 2018 року в ціну на Товар також входить вартість тари, упаковки та маркування, доставки товару в названий Покупцем порт, страхування відповідно до умов поставки.

Відповідно до пункту 3.2 Контракту №1 від 12 квітня 2018 року оплата Товару здійснюється частинами протягом 60 календарних днів з моменту виставлення інвойсу. Умови оплати можуть змінені в Специфікаціях до цього Контракту. Відповідно до специфікації залишок вартості сплачується упродовж 90 днів з дати відвантаження.

До митного оформлення МД UA 807200/2022/002160 позивачем надано контракт №1 від 12.04.2018 з додатками, специфікацію № 19 від 24.11.2021, інвойс № LI-19 від 24.11.2021, платіжне доручення № 146 від 16.12.2021, договір № 09/11-2021 транспортного експедирування від 01.09.2021, довідку про транспортні витрати № 30 від 13.01.2022, рахунок на оплату за морське перевезення № 89 від 13.01.2022, акт про проведення митного огляду UA500040/2022/0729 від 11.02.2022, звіт про зважування від 11.02.2022, автотранспортну накладну CMR №827, коносамент № ZJSM21110849, пакувальний лист від 24.11.2021, лист виробника від 30.11.2021, експортну декларацію продавця від 28.11.2021 з перекладом, сертифікат походження товару № С90023.

Під час декларування товарів позивачем заявлено митну вартість товарів, визначену ним самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

У порядку електронних консультацій 14.02.2022 позивач отримав Запит (повідомлення) митного органу щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів.

15.02.2022 позивачем надана митному органу довідка (вих. № 23 від 15.02.2022) з поясненнями про наявність та відсутність усіх передбачених законом складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та додаткові документи, а саме: сертифікат ССРІТ від 13.12.2021 № 214401А1/022780 з перекладом, Лист-підтвердження УНК МТП №156 від 30.12.2021, прайс заводу-виробника № 19 від 20.09.2021, калькуляція виробника з перекладом, лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 2560 від 30.12.2021, заявка № 02/2021 від 11.11.2021 на транспортно-експедиційне обслуговування, ліцензійний договір №1 на використання Торгівельної марки «НАША СИЛА», свідоцтво ТМ, виписка ТМ, копії митних декларацій (ідентичні товари): МД UА807200/2020/018711 від 02.12.2020: МД UA807200/2021/004904 від 02.04.2021; МД UA807170/2021/046005 від 16.07.2021; МД UА807190/2019/023872 від 07.11.2019, копії податкових накладних .№22 від 11.05.2021, № 59 від 07.09.2021.

16 лютого 2022 року Харківською митницею Держмитслужби винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2022/000242/2, а саме:

1. Первинні елементи та первинні батареї, діоксид -марганцеві, лужні, елементи циліндричні НАША СИЛА: Арт. LR6 Ultra 4 в трійку - 50000шт. Арт. LR03 Ultra 4 в шрінку - 40000шт. Арт. LR6 Pro 4 на блістері - 36000шт. Арт. LR03 Pro 4 на блістері - 28800шт. Арт. LR6 UltraPower 4 на блістері - 36000шт. Арт. LR03 UltraPower 4 на блістері - 43200шт. Торгівельна марка: НАША СИЛА Країна виробництва: CN. Виробник: GUANGDONG LIWANG NEW ENERGY CO.,LTD.;

2. Первинні елементи та первинні батареї, діоксид -марганцеві, не лужні, елементи циліндричні НАША СИЛА: Арт. R6 XL 4 в шрінку - 240000шт. Арт. R03 XL 4 в шрінку - 180000шт. Арт. R6 4*shrink - 360000шт., R03 4*shrink - 300000шт. Арт. R6 XL 4xBL - 69120шт. Арт. R03 XL 4xBL - 13824шт. Торгівельна марка: НАША СИЛА Країна виробництва: CN. Виробник: GUANGDONG LIWANG NEW ENERGY CO.,LTD.

На підставі вищезазначеного Рішення 16.02.2022 відповідачем оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807200/2022/000138.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та прийнятою карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч.3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст.54, ст.58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оцінюючи аргументи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, щодо спірних правовідносин у контексті правових позицій Верховного Суду, що є обов`язковими для застосування судом при вирішенні цієї справи, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 21.08.2018 по справі №804/1755/17 сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

У Постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020 Суд прийшов до висновку про те, що кожна окрема одиниця товару, яка підлягав декларуванню, має власні повністю індивідуалізовані характеристики, які впливають на ціну, що підтверджується специфікацією.

У Постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020 Суд вказав, що застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, суди в даному випадку визнали необґрунтованим, оскільки вважали, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Також Верховний Суд у вказаній Постанові зробив висновок, що контролюючий орган визначив митну вартість не окремої одиниці товару, як це було зроблено платником податків під час подання митної декларації, а одного кілограма товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні індивідуальні характеристики, які й впливають на формування його ціни. Також Верховний Суд у вказаній Постанові зробив висновок: щодо посилань митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на ненадання декларантом інформації щодо подібних та ідентичних товарів, суди вважали, що сама по собі відсутність таких відомостей не обґрунтовує неможливість визнання заявленої митної вартості товару.

При цьому у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2020 року по справі № 260/718/19.

Однак в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митницею не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Спірне рішення про коригування митної вартості мотивовано відповідачем тим, що митна вартість, визначена декларантом за основним методом - за ціною Контракту, не була застосована через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам наведеними у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим. що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять відомостей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Наявні факти митних оформлень за ідентичними та подібними товарами, містять розбіжності: (в експортій митній декларації країни відправлення не співпадає номер коносаменту та код товару з інформацією, яка зазначена у МД), не враховано вартість експедиційних послуг за межами митної території України (у рахунку зазначена тільки вартість морського фрахту), рахунок щодо транспортних витрат надана від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданого коносаменту, тобто не включено всі складові митної вартості та не вказані інші складові митної вартості та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; ненадання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо угод на ідентичні товари; ненадання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних і подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані: відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару (на матеріал та витрат, понесених виробником у зв`язку з виробництвом товарів, - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну).

Щодо вищенаведених тверджень, визначених відповідачем як підстава для прийняття спірних рішень, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2.3 Контракту № 1 від 12 квітня 2018 року в ціну на Товар також входить вартість тари, упаковки та маркування, доставки товару в названий Покупцем порт, страхування відповідно до умов поставки.

Відповідно до довідки про вартість транспортування вих. № 30 від 13 січня 2022 року вартість транспортування вантажу, від місця завантаження - порт завантаження: Шеко, Шэньчжэнь. Китай до митного кордону України (Одеський морський торгівельний порт), на умовах FOB Shekou (Shenzhen), Китай поставленого за вищезгаданим контрактом, згідно коносаменту № ZJSM21110849 (контейнер: BEAU2957827), у тому числі Товару, склала 216 370. 00 грн.

Як вказав позивач, страхування вантажу не проводилося.

Позивач зазначає, що шляхом розподілу транспортних витрат між одиницями вантажу, поставленого за Специфікацією №19, ним визначено, що на транспортування Товару прийшлася сума 210 541,69 грн. яка була врахована декларантом під час визначення митної вартості Товару. Розрахунок вартості транспортування Товару до порту України здійснений таким чином: Загальна вага Товару (18 762.8 кг) помножена на загальну вартість транспортування партії (216370 грн) і поділена на загальну вагу партії вантажу (19282.2 кг зазначена у пакувальному листі від 24.11.2021).

Відповідно до пункту 3.2 Контракту №1 від 12 квітня 2018 року оплата Товару здійснюється частинами протягом 60 календарних днів з моменту виставлення інвойсу. Умови оплати можуть змінені в Специфікаціях до цього Контракту.Відповідно до специфікації залишок вартості сплачується у продовж 90 днів з дати відвантаження.

Загальна вартість поставки відповідно специфікації № 19 від 24.11.2021 складає 63 658.58 дол. США, у тому числі Товару - 59559,18 дол. США (графи 1-6. 8-13). Постачальник надав інвойс № LI-19 від 24.11.2021, на підставі якого позивачем сплачено передплату вартості поставки 36 708,00 дол. США (платіжне доручення №146 від 16.12.2021)., тому числі за Товар -34 341,82 дол. США.

Тобто, оплата за товар підтверджена специфікацією № 19 від 24.11.2021 (графи 1-6, 8-13) до Контракту №1 від 12.04.2018, інвойсом № L1 -19 від 24.11.2021 (графи 1-6. 8-13), часткова оплата згідно з умовами Контракту підтверджується платіжним дорученням № 146 від 16.12.2021, транспортні витрати підтверджуються довідкою про вартість транспортування вих. № 30 від 13 січня 2022 року з урахуванням відомостей, відображених у пакувальному листі від 24.11.2021, та рахунком на оплату № 89 від 13.01.2022 за морське перевезення.

Щодо обставин того, що в експортній митній декларації країни відправлення не співпадає номер коносаменту та код товару з інформацією, яка зазначена у МД, позивач надав пояснення, що коносамент за міжнародними нормами це офіційний документ, який надається перевізником власнику вантажу після його доставки та засвідчує право власності на вантаж. Коносамент використовується як: розписка перевізника в отриманні товару для транспортування; товарно-транспортна накладна; підтвердження договору перевезення; товаророзпорядчого документа. Тобто Коносамент оформлюється після передачі, оформленого для експорту, вантажу. В експортній митній декларації країни відправлення зазначається номер замовлення на доставку/підтвердження бронювання. Дане твердження підтверджується датами документів. Експортна декларація від 28.11.2021, а Коносамент від 30.11.2021. Позивач також вказав, що номер контейнеру співпадає як у експортній декларації виробника, так і у коносаменті.

Щодо різниць коду товару країни експортера та кодів у МД позивач вказав, що згідно з п.1 ст.69 МК України Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД (Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності). Отже, при оформленні Митної Декларації декларант зобов`язаний використовувати виключно коди Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності. Ніяких зауважень, щодо визначення кодів УКТ ЗЕД митницею не виявлено.

Суд вважає обґрунтованими аргументи позивача про те, що декларантом вірно визначені коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД, а отже вказані розбіжності жодним чином не впливають на визначення митної вартості Товару у контексті спірних правовідносин.

Щодо не врахування вартості експедиційних послуг за межами митної території України (у рахунку зазначена тільки вартість морського фрахту), та факту того, що рахунок щодо транспортних витрат надано від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданого коносаменту, тобто не включено всі складові митної вартості та не вказані інші складові митної вартості та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості, позивачем зазначено, що відповідно до підпункту 2.1.2. пункту 2.1 договору № 09/11 -2021 транспортного експедирування від 01.09.2021 між ТОВ «УКРІНВЕСТ3000» та Приватним підприємством «ТРАНСКАРГО» Виконавець (ПП «ТРАНСКАРГО») серед іншого від свого імені укладає договори з портами, перевізниками, складами та інш., за рахунок коштів Клієнта (ТОВ «УКРІНВЕСТ 3000») проводить розрахунки з ними, оплачує збори та інші обов`язкові платежі. Відповідно до переліку експедиторських послуг відповідно до Заявки № 02/2021 від 11.11.2021 на транспортно-експедиційне обслуговування, всі складові експедиторських послуг, наданих за межами України, включені до митної вартості Товару.

Щодо ненадання позивачем інформації щодо ідентичних товарів та інформаціі щодо угод на подібні товари, суд зазначає, що вказана інформація не входить до переліку документів, визначених статтею 53 Кодексу, у зв`язку з чим декларант не зобов`язаний її подавати.

Принагідно суд зважає на те, що позивачем отримано та розмитнено ідентичний товар за тим самим Контрактом № 1 від 12.04.2018 на тих самих умовах постачання та оплати, тими ж та/або нижчими цінами 17 разів з квітня 2018 року, копії митних декларації були надані відповідачу та наявні в матеріалах справи.

Щодо ненадання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) щодо ідентичних і подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані), відсутності даних щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, суд вважає обґрунтованими аргументи позивача про те, що інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, не входить до переліку документів, визначених статтею 53 Кодексу, у зв`язку з чим декларант не зобов`язаний її подавати; у той же час позивач під час процедури консультацій надав копії податкових накладних про продаж ідентичних товарів на території України.

Відповідно до частини 10 статті 58 Кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачено або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються комісійні витрати та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

При цьому Митний кодекс покладає на декларанта обов`язок надавати підтвердження наявним складовим митної вартості товару, а не надавати підтвердження відсутності імовірних складових.

Позивач вказав, що під час поставки товару у спірних правовідносинах комісійні витрати та винагороди, пов`язані з придбанням товарів, відсутні, у зв`язку з чим відповідні документи відсутні і не подавалися. Інформаційно про відсутність таких витрат митний орган повідомлено довідкою № 23 від 15.02.2022.

Аналогічне правозастосування приписів МК України стосується також і інформації щодо матеріалу та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів та щодо прибутку, що одержує експортер у результаті поставки Україну.

Як вже встановлено судом, Згідно з Контрактом №1 від 12.04.2018 ціна на товар також включає в себе вартість тари, пакування, маркування, навантаження та митні витрати території виробника товару, а тому вищезазначені показники не впливають на визначення митної вартості Товару. Окрім того, витрати, з яких складається ціна на Товар (калькуляція виробника Товару) надана позивачем до митного органу. Інформація про прибуток, що одержує експортер, також зазначена у калькуляції виробника Товару.

Вищевказані аргументи позивача підтверджені доказами, що додані до позовної заяви, також такі документи надані відповідачу разом з митною декларацією та під час процедури консультацій.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відтак, позиція відповідача щодо суперечностей в документах, що підтверджують митну вартість товару, спростована наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність всіх рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України.

З огляду на те вищевикладене суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та його скасування, а також скасування картки відмови як похідної позовної вимоги.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати щодо сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (вул. Москалівська, буд. 167, м. Харків, 61157, ) до Харківської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків,61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UА807000/2022/000242/2 від 16.02.2022 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, товарів засобів комерційного призначення UА807200/2022/000138 від 16.02.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (вул. Москалівська, буд. 167, м. Харків, 61157, ) витрати на сплату судового збору у сумі 2953 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн 18 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 29 липня 2022 року.

Суддя О.Г. Котеньов