Справа № 380/8031/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/8031/21 пров. № А/857/8780/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі №380/8031/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Потабенко В. А.,

час ухвалення судового рішення 23.05.2022 року,

місце ухвалення судового рішення м. Львів,

дата складання повного тексту судового рішення 23.05.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради щодо ненарахування та невиплати їй щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року, як учаснику бойових дій, у розмірі 3-ох мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради нарахувати та виплати їй разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 року, у розмірі 3-ох мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального населення Бориславської міської ради Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі менше трьох мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Управління праці та соціального населення Бориславської міської ради Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

25 листопада 2021 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №380/8031/21.

13 травня 2021 року від позивача надійшла заява (вх. №33955) у формі скарги на невиконання відповідачем рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21, в якій з посиланням на ст.382, 383 КАС України позивач просить зобов`язати відповідача Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради (ОТГ) Дрогобицького р-н Львівської області (І. Цапів) виконати рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21 нарахувати та виплати ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня 2021 року у розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги; зобов`язати відповідача на виконання рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21 подати звіт про виконання рішення суду від 06 вересня 2021 року і виконання виконавчого провадження ВП №66872690 протягом 10 днів; винести ухвалу суду про застосування до відповідача Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради (ОТГ) Дрогобицького р-н Львівської області (І. Цапів) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працюючих осіб.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року скаргу позивача на невиконання відповідачем рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, покликаючись на те, що невиконання рішення суду першої інстанції від 06 вересня 2021 року у справі 380/8031/21 порушує її право на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом (ст.55 Конституції України, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Просить встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі 380/8031/21 та винести окрему ухвалу в порядку ст.249, 324 КАС України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач не отримував від позивача заяви, поданої нею в суд першої інстанції у формі скарги на невиконання відповідачем рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21, що є порушенням ч.1 ст.167 КАС України. Вказує, що 04 січня 2022 року відкрито виконавче провадження по вищевказаній справі, а тому позивачем відповідно до ч.4 ст.383 КАС України пропущено строк звернення до суду. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Враховуючи, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку ст.312 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального населення Бориславської міської ради Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі менше трьох мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Управління праці та соціального населення Бориславської міської ради Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13 травня 2021 року від позивача надійшла заява (вх. №33955) у формі скарги на невиконання відповідачем рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21, в якій з посиланням на ст.382, 383 КАС України позивач просить зобов`язати Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради (ОТГ) Дрогобицького р-н Львівської області (І. Цапів) виконати рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21 нарахувати та виплати ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня 2021 року у розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги; зобов`язати відповідача на виконання рішення суду від 06 вересня 2021 року у справі №380/8031/21 подати звіт про виконання рішення суду від 06 вересня 2021 року і виконання виконавчого провадження ВП №66872690 протягом 10 днів; винести ухвалу суду про застосування до відповідача Управління соціального захисту населення Бориславської міської ради (ОТГ) Дрогобицького р-н Львівської області (І. Цапів) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працюючих осіб.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача подана одночасно в межах ст.382 КАС України та ст.383 КАС України, а тому враховуючи вимоги ст.167 КАС України та ч.4 ст.383 КАС України наявні підстави для повернення цієї заяви без розгляду заявнику.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Ст.129-1 Конституції України передбачає, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Ч.1 ст.383 КАС України передбачає, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (стаття 287 КАС України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ст.382 КАС України не містить спеціальних вимог до заяв, у зв`язку з чим суд застосовує за аналогією положення ст.167 КАС України.

За змістом абз.10 ч.1 ст. 167 КАС України визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи без розгляду заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів надіслання цієї заяви (скарги) іншим учасникам справи суду.

Колегія суддів зазначає, що не надіслання вказаної заяви іншим учасникам справи вказує про порушення позивачем вимог ч.1 ст.167 КАС України, разом з тим, зазначений недолік не є перешкодою для розгляду такої заяви, а тому колегія суддів вважає такий висновок передчасним.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення в суд з вказаною заявою згідно з ч.4 ст.383 КАС України, яка передбачає, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду, і відповідно застосування ч.5 ст.383 КАС України, то колегія суддів вважає такий помиковим, оскільки матеріалами справи стверджується той факт, що на виконання рішення у справі №380/8031/21 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист 06 вересня 2021 року , в якому зазначено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа до 19 жовтня 2024 року.

Отже, моментом, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той момент, коли особа-позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку із невиконанням рішення суду, але не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа. При цьому, визначена даною правовою нормою умова «не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа» не є альтернативною десятиденному строку, а має застосовуватись саме в його межах.

Таким чином, на думку колегії суддів, строк звернення в суд з заявою в порядку ст.383 КАС України не пропущено.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку про повернення заяви позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 подала заяву одночасно з покликанням на ст.382 КАС України та ст.383 КАС України, що унеможливлює розгляд такої, оскільки це два різних способи встановлення судового контролю.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що нечітке формулювання заявлених вимог у даному випадку не є підставою для повернення позовної заяви позивачеві та позбавлення цим самим гарантованого права на доступ особи до правосуддя, адже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення вказаної заяви, а тому суд мав дослідити доводи заяви та надати їм правову оцінку та за результатами ухвалити судове рішення, яким задовольнити або відмовити у задоволені відповідної заяви.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів певну лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Щодо доводів апелянта в частині винесення окремої ухвали в порядку ст.249, 324 КАС України, то колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З системного аналізу ст.382, 383 КАС України можна дійти висновку, що постановлення окремої ухвали в межах ст.382, 383 КАС України є наслідком розгляду окремих заяв про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення; визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду по суті та зобов`язання під час розгляду за ст.382 КАС України суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; під час розгляду за ст.383 КАС України встановлення обставин протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що вищевказана заява ОСОБА_1 по суті судом не розглядалась, а тому підстави для постановлення окремої ухвали є неможливим, а тому з врахуванням вищенаведених мотивів доводи апелянта є безпідставними.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов передчасного висновку про повернення такої без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви без розгляду, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.242, 243, 246, 250, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі №380/8031/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 27 липня 2022 року.