Справа № 440/4502/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року

м. Київ

справа № 440/4502/20

адміністративне провадження № К/9901/20447/21, К/9901/21580/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за касаційними скаргами Офісу Генерального прокурора та Полтавської обласної прокуратури

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року (головуючий суддя - Ясиновський І.Г.),

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року (головуючий суддя - Мінаєва О.М., судді: Макаренко Я.М., Калиновський В.А.)

у справі №440/4502/20

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора, Полтавської обласної прокуратури

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. прокурора Полтавської області від 07 серпня 2020 року № 580к про звільнення з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області з 07 серпня 2020 року;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора видати наказ, яким звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора Диканського району Полтавської області з 07 серпня 2020 року;

- зобов`язати Полтавську обласну прокуратуру здійснити виправлення відомостей про роботу та звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1 шляхом виправлення запису № 22 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» шляхом приведення його в наступну редакцію: «Звільнено з посади прокурора Диканського району Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 7 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697)».

2. В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що наказ про звільнення за власним бажанням з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області є неправомірним з огляду на подану ним заяву про звільнення з посади прокурора Диканського району Полтавської області та відсутність бажання звільнятися з посади прокурора прокуратури.

3. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. прокурора Полтавської області від 07 серпня 2020 року № 580к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області з 07 серпня 2020 року.

Зобов`язано Офіс Генерального прокурора видати наказ, яким звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора Диканського району Полтавської області з 07 серпня 2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідачі звернулися з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять їх скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

5. Ухвалами Верховного Суду від 09 серпня 2021 року відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працював в органах прокуратури, зокрема, з 27 серпня по 31 серпня 2011 року на посаді прокурора Диканського району Полтавської області; з 31 серпня 2011 року по 02 березня 2012 року на посаді прокурора Київського району міста Полтави Полтавської області; з 02 березня 2012 року по 07 серпня 2014 року на посаді заступника прокурора Полтавської області; з 07 серпня по 23 жовтня 2014 року на посаді прокурора Диканського району Полтавської області.

7. Наказом Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №1469к, керуючись статтею 15 Закону № 1697, вимогою пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Диканського району Полтавської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України.

8. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі № 816/4583/14 визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №1469к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Диканського району Полтавської області; поновлено на посаді прокурора Диканського району Полтавської області з 24 жовтня 2014 року.

9. На виконання судового рішення наказом Генерального прокурора від 21 липня 2020 року № 183к скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1469к; поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Диканського району Полтавської області з 24 жовтня 2014 року.

10. Наказом Генерального прокурора від 21 липня 2020 року № 184к, керуючись статтею 9 Закону № 1697, вважати припиненими повноваження ОСОБА_1 на посаді прокурора Диканського району Полтавської області у зв`язку із закінченням строку перебування на адміністративній посаді (пункт 1 частини другої статті 41 Закону № 1697) з 07 серпня 2019 року.

11. 22 липня 2020 року позивачу вручено повідомлення, відповідно до якого з метою подальшого працевлаштування запропоновано вакантні та тимчасово вакантні посади. Висловлено прохання невідкладно повідомити відділ роботи з кадрами прокуратури Полтавської області про прийняте рішення обійняти одну з запропонованих посад шляхом надання заяви.

12. 22 липня 2020 року у повідомленні, у визначеному для цього місці, позивач письмово зазначив, що із призначенням на запропоновану тимчасово вакантну посаду на умовах строкового трудового договору заступника прокурора Полтавської області на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_3 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , згоден.

13. Після повідомлення прокуратури Полтавської області від 21 липня 2020 року про перелік вакантних посад, із призначенням на одну з яких погодився позивач, відповідач продовжив направлення інших повідомлень про інші вакантні посади, зокрема повідомлення від 28 липня, 30 липня та 03 серпня 2020 року.

14. В подальшому, позивач направив до Офісу Генерального прокурора та прокуратури Полтавської області заяву про призначення/звільнення від 27 липня 2020 року, відповідно до якої просив у максимально стислий строк - до 21 серпня 2020 року вирішити питання про його призначення на посаду заступника прокурора Полтавської області, у противному випадку звільнити з посади прокурора Диканського району Полтавської області або прирівняної до неї.

15. Така заява була отримана відповідачем 03 серпня 2020 року, що не заперечується сторонами.

16. 03 серпня 2020 року позивач направив до Офісу Генерального прокурора та прокуратури Полтавської області заяву про звільнення, в якій просив 07 серпня 2020 року, відповідно до частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України, звільнити його з посади, яку він обіймає згідно наказу Генерального прокурора від 21 липня 2020 року № 183к та наказу Генерального прокурора від 21 липня 2020 року № 184к. Здійснити остаточний розрахунок згідно статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в день звільнення - 07 серпня 2020 року. Також просив 07 серпня 2020 року ознайомити з наказом про звільнення та видати трудову книжку.

17. Наказом в.о. прокурора Полтавської області від 07 серпня 2020 року № 580к звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області 07 серпня 2020 року у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 7 частини першої статті 51 Закону № 1697).

18. Листом від 28 серпня 2020 року № 07-834-20 Офіс Генерального прокурора повідомив позивача про розгляд його заяв щодо призначення на адміністративну посаду заступника прокурора Полтавської області або звільнення з посади прокурора Диканського району Полтавської області. Вказував на неможливість звільнення з посади прокурора Диканського району, яка є адміністративною посадою, так як реалізовано інший механізм - припинення повноважень на цій посаді. Призначення на посаду заступника прокурора Полтавської області суперечить приписам частини п`ятої статті 41 Закону № 1697, якою передбачено можливість переведення прокурора до органу прокуратури того ж або нижчого рівня. Крім того, відповідно до вимог Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури призначення на адміністративну посаду заступника прокурора області здійснюється за мотивованим клопотанням керівника регіональної прокуратури, яке відносно позивача до Офісу Генерального прокурора не надходило.

19. Вважаючи що наказом про звільнення було порушено його права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вказуючи про звільнення за власним бажанням, тобто у зв`язку з надходженням заяви позивача з висловленим проханням звільнитися, відповідачі ігнорують сам зміст такої заяви, відповідно до якої позивач просив звільнити його з 07 серпня 2020 року виключно відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України з посади, яку він обіймає згідно наказів Генерального прокурора від 21 липня 2020 року № 183к та № 184к.

21. Прокуратура Полтавської області, звільняючи позивача з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області, не надала при цьому доказів на підтвердження призначення чи переведення на таку посаду, у той час як наказом Генерального прокурора від 21 липня 2020 року № 183к позивача було поновлено саме на посаді прокурора Диканського району Полтавської області.

22. Суд звертав увагу, що відповідач помилково ототожнює поняття припинення повноважень позивача на адміністративній посаді з фактичним звільнення з такої адміністративної посади, оскільки наказом Генерального прокурора було припинено повноваження позивача на адміністративній посаді прокурора Диканського району Полтавської області у зв`язку з закінченням строку перебування на адміністративній посаді (пункт 1 частини другої статті 41 Закону № 1697) з 07 серпня 2019 року, однак не звільнено з такої посади.

23. Судом критично оцінено твердження прокуратури Полтавської області щодо дотримання вимог частини п`ятої статті 41 Закону № 1697 з огляду на те, що відповідні заходи з призначення ОСОБА_1 на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або в разі відсутності вакантних посад переведення на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня вчинялись у строк, що значно менший за встановлений місячний (з 21 липня по 07 серпня 2020 року) та залишились невиконаними у встановлений законом строк, тобто позивач так і не був призначений чи переведений на посаду, однак в цей же час, строк, протягом якого відповідач зобов`язаний пропонувати позивачу наявні вакантні посади (з 21 липня по 21 серпня 2020 року), станом на дату прийняття оскаржуваного наказу ще не закінчився.

24. Також суд зазначав про помилковість об`єднання прокуратурою Полтавської області двох підстав звільнення одночасно: заяву про звільнення за власним бажанням і вимоги абзацу 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 1697 (відмову від призначення на вакантну посаду). Однак положення абзацу 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону можна застосовувати у випадку, якщо прокурор відмовлявся від вакантних посад впродовж місяця.

25. Окремо суд звертав увагу на ту обставину, що будь-якого переведення позивача на іншу посаду, у тому числі на посаду прокурора прокуратури Диканського району (якої навіть не існувало в цей час в штаті) в період з поновлення на посаді прокурора Диканського району і до винесення наказу про звільнення - не було і жодного відповідного наказу про таке переведення позивача на іншу посаду ні Генеральним прокурором, ні прокурором Полтавської області не приймалося.

26. Відтак, до закінчення одного місяця після поновлення та у випадку непогодження призначення позивача протягом цього часу на вакантну посаду, його можна було звільняти лише з посади, на якій він був поновлений і знаходився до часу подання заяви про звільнення за власним бажанням та винесення відповідного наказу.

27. Подаючи 03 серпня 2020 року заяву про звільнення за власним бажанням позивач залишався прокурором який займає адміністративну посаду, однак повноваження якого припинені на такій посаді.

28. З поновленням на підставі наказу Генерального прокурора на посаді прокурора Диканського району за позивачем згідно абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ законодавчо унормовано незмінність правового статусу прокурора Диканського району, до дня прийняття кадрового рішення - розпорядчого документу про звільнення з даної посади або переведення до будь-якого з новоутворених органів прокуратури.

29. Оскільки посада прокурора району відповідно до вимог статті 41 Закону №1697 (в редакції до 19 вересня 2019 року) прирівнюється до посади керівника місцевої прокуратури, то звільнення з посади прокурора Диканського району має здійснити Офіс Генерального прокурора.

30. Прокуратура Полтавської області при винесенні спірного наказу діяла не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

31. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання здійснити виправлення у трудовій книжці, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення відповідних записів до трудової книжки, у тому числі виправлення попередніх записів, врегульоване чинним законодавством, а підстав вважати, що такі дії не будуть здійсненні відповідачами після набрання чинності рішення суду, які призведуть до виникнення обов`язку здійснити дії по виправленню вказаних записів в трудовій книжці, станом на час розгляду даної справи у суду не має.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

32. Офіс Генерального прокурора звернувся з касаційною скаргою, у якій зазначав про те, що порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді врегульовано статтею 41 Закону №1697-VII. Оскільки позивач не подав відповідної заяви про звільнення з адміністративної посади за власним бажанням, до нього застосовано механізм, передбачений пунктом 1 частини другої статті 41 зазначеного Закону - припинення повноважень на адміністративній посаді у зв`язку із закінченням строку перебування на ній.

33. Висновки судів про продовження перебування позивача на адміністративній посаді після припинення повноважень є необґрунтованими.

34. Вказує на хибність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що до прийняття рішення про призначення, переведення чи звільнення прокурора з адміністративної посади, повноваження на якій у нього припинились, в порядку частини п`ятої статті 41 Закону №1697-VII прокурор продовжує перебувати на відповідній адміністративній посаді за відсутності повноважень, пов`язаних з адміністративними функціями на цій посаді.

35. Позивач, будучи юридично обізнаним з нормами Закону №1697-VII та КЗпП України щодо наслідків закінчення терміну повноважень його перебування на адміністративній посаді, відповідну заяву про звільнення за власним бажанням із посади прокурора Диканського району Полтавської області та органів прокуратури не подавав. Більше того, позивач виявив бажання продовжувати працювати в органах прокуратури та 22 липня 2020 року подав заяву про переведення на посаду в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

36. Оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на посаду прокурора Диканського району (діяльність зазначеної прокуратури припинена в силу Закону №1697-VII), він залишався прокурором Диканської районної прокуратури до призначення на іншу вакантну посаду у відповідну місцеву прокуратуру. Для цього законодавець і передбачив один місяць для працевлаштування працівника на відповідну посаду (абзац перший частини п`ятої статті 41 Закону №1697-VII).

37. Водночас призначення позивача на посаду заступника прокурора Полтавської області суперечить приписам частини п`ятої статі 41 Закону №1697-VII, якою передбачено можливість переведення прокурора лише до органу прокуратури того або нижчого рівня.

38. Позивач не надавав згоди на призначення на одну із вакантних посад прокурора місцевої прокуратури. В подальшому, відповідно до вимог пункту 7 частини першої статті 51 Закону №1697-VII та поданої ОСОБА_4 заяви його звільнено з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області за власним бажанням. Отже вважає безпідставним висновок суду апеляційної інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів щодо відмови прокурора від призначення на вакантні посади.

39. Також відповідач вважає висновок суду апеляційної інстанції, що оскільки посада прокурора району прирівнюється до посади керівника місцевої прокуратури, то звільнення позивача з посади прокурора Диканського району має здійснити Офіс Генерального прокурора, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Диканського району, а не з адміністративної посади.

40. Полтавська обласна прокуратура у касаційній скарзі вказувала на помилковість висновків судів про те, що позивач продовжував перебувати на адміністративній посаді прокурора Диканського району після припинення його повноважень згідно наказу Генерального прокурора від 21 липня 2020 року №184к. Суди прирівнювали посаду прокурора Диканського району до посади керівника місцевої прокуратури без наведення жодної правової норми, якою це визначено.

41. Позивач надіслав відзиви на касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Полтавської обласної прокуратури, в яких просив відмовити у їх задоволенні з огляду на відсутність у доводах посилань на докази, що не були належним чином досліджені судами першої чи апеляційної інстанцій і які могли б вплинути на ухвалення іншого рішення. Обґрунтування касаційних скарг здебільшого зводяться до власної оцінки прокуратури фактичних обставин справи та положень законодавства, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу, та в цілому не спростовують висновків судів.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

42. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

43. Касаційне провадження за касаційними скаргами Офісу Генерального прокурора та Полтавської обласної прокуратури у справі, що розглядається, відкрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 41 Закону № 1697 у правовідносинах, що склались при звільненні прокурора за власним бажанням з посади, після припинення його повноважень на адміністративній посаді до закінчення строку в один місяць відповідно до абзацу 1 частини п`ятої статті 41 Закону 1697-VII.

44. Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу звільнення прокурора з посади, на яку він не був переведений, незважаючи на подання заяви про звільнення з адміністративної посади за власним бажанням.

45. Верховний Суд в рамках спірних правовідносин повинен дати відповідь на питання, з якої посади після припинення повноважень на адміністративній посаді можна звільняти прокурора за власним бажанням до закінчення одного місяця після поновлення на посаді та у випадку не погодження протягом цього часу призначення на вакантну посаду.

46. Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді передбачений приписами статті 41 Закону № 1697.

47. Частиною першою статті 41 Закону № 1697, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2-10 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором з таких підстав:

1) подання заяви про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням;

2) переведення на посаду до іншого органу прокуратури (крім адміністративної посади, передбаченої пунктами 1-3 частини третьої статті 39 цього Закону);

3) неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади;

4) наявність заборгованості із сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 11-15 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється керівником обласної прокуратури в окружних прокуратурах, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури, з підстав, передбачених абзацом першим частини першої цієї статті.

Звільнення з адміністративної посади, передбаченої пунктами 1-3 частини третьої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором, а з адміністративної посади, передбаченої пунктами 4 і 5 частини третьої статті 39 цього Закону, - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Звільнення з таких адміністративних посад здійснюється виключно з підстав, передбачених частиною першою статті 51 цього Закону.

48. Частиною другою статті 41 Закону № 1697 встановлено, що повноваження прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі: закінчення строку перебування на адміністративній посаді; звільнення з посади прокурора або припинення повноважень на посаді прокурора.

49. Частиною четвертою статті 41 Закону № 1697 встановлено, що звільнення прокурора з адміністративної посади чи припинення його повноважень на адміністративній посаді, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої цієї статті, не припиняє його повноважень прокурора.

50. Відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону № 1697 після звільнення прокурора з адміністративної посади або припинення його повноважень на цій посаді він не пізніше одного місяця призначається на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або в разі відсутності вакантних посад переводиться на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня за його письмовою згодою. У таких випадках рішення про призначення на посаду приймається керівником відповідного органу прокуратури.

У разі відмови прокурора від призначення на вакантну посаду у відповідному органі прокуратури або від переведення на посаду до іншого органу прокуратури у зазначений строк прокурор звільняється з посади прокурора.

До моменту прийняття рішення про призначення прокурора на посаду, переведення на посаду до іншого органу прокуратури або звільнення з посади прокурора повноваження відповідного прокурора зупиняються із збереженням гарантій матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачених законодавством для прокурорів .

51. Таким чином, законодавець у статті 41 Закону № 1697 визначив чіткі гарантії держави в правовому захисті прокурора від незаконного звільнення після звільнення прокурора з адміністративної посади або припинення його повноважень на цій посаді. Зокрема в контексті спірних правовідносин після припинення повноважень позивача на адміністративній посаді, до нього мали б бути застосовані вказані гарантії, тобто умови, за яких приймається рішення про призначення на посаду.

52. Такими гарантіями є призначення прокурора на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури у визначений термін - не пізніше одного місяця. Або ж переведення прокурора, в разі відсутності вакантних посад, на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня, і тільки у разі його письмової згоди на таке переведення, також не пізніше одного місяця.

53. Рішення про призначення на посаду приймається керівником відповідного органу прокуратури.

54. Судами встановлено, що відповідно до наказу Генерального прокурора від 21 липня 2020 року №184к припинено повноваження позивача на адміністративній посаді прокурора Диканського району Полтавської області з 07 серпня 2019 року, у зв`язку з закінченням строку перебування на адміністративній посаді (пункт 1 частини другої статті 41 Закону № 1697). Однак позивач залишався в штаті прокуратури на посаді прокурора Диканського району Полтавської області.

55. Після реалізації наказу Генерального прокурора від 21 липня 2020 року №184к у вирішення питання щодо подальшого переведення чи призначення на посаду прокурора в дію вступають приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 1697.

56. На виконання вказаних приписів закону прокуратурою Полтавської області позивачу було запропоновано обійняти низку вакантних посад, на призначення на одну з яких він погодився, що засвідчено у повідомленні прокуратури Полтавської області від 21 липня 2020 року.

57. Пізніше, 03 серпня 2020 року, позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора та прокуратури Полтавської області з заявою, в якій просив звільнити його з 07 серпня 2020 року виключно відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України з посади, яку він обіймає згідно наказу Генерального прокурора №183к від 21 липня 2020 року та наказу Генерального прокурора №184к від 21 липня 2020 року, а саме з посади прокурора Диканського району Полтавської області.

58. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, Полтавською обласною прокуратурою позивача було звільнено за вказаною підставою з посади прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 7 частини першої статті 51 Закону № 1697), у той час як наказом Генерального прокурора від 21 липня 2020 року №183к позивач поновлений на посаду прокурора Диканського району Полтавської області та інші накази про переведення чи призначення відсутні.

59. Приписи положення частини п`ятої статті 41 Закону № 1697 не передбачають у разі припинення повноважень прокурора на адміністративній посаді, автоматичне переведення прокурора на іншу посаду.

60. Тобто, до прийняття рішення про призначення, переведення чи звільнення прокурора з адміністративної посади, повноваження на якій у нього припинились в порядку частини п`ятої статті 41 Закону № 1697, прокурор продовжує перебувати на відповідній адміністративній посаді за відсутності повноважень, пов`язаних з адміністративними функціями на такій посаді.

61. Для застосування змісту та наслідків абзацу другого частини п`ятої статті 41 Закону № 1697 потрібне настання такої обов`язкової умови як відмова прокурора від призначення на вакантну посаду у відповідному органі прокуратури або від переведення на посаду до іншого органу прокуратури у місячний строк.

62. Судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено доказів щодо відмови позивача від призначення/переведення на вакантні посади. Окрім того, місячний строк надання пропозицій щодо вакантних посад в органі прокуратури в порядку частини п`ятої статті 41 Закону № 1697, у спірних правовідносинах не закінчився.

63. Водночас, як встановили суди попередніх інстанцій, будь-якого переведення/призначення позивача на іншу посаду, у тому числі, на посаду прокурора прокуратури Диканського району, яка не передбачена штатним розписом, з моменту його поновлення на посаді прокурора Диканського району (відповідно до наказу від 21 липня 2020 року) і до моменту винесення оспорюваного наказу про звільнення (07 серпня 2020 року), ні Генеральним прокурором, ні прокурором Полтавської області не приймалося.

64. Між тим, слід зазначити, що частиною першою статті 15 Закону № 1697 визначено перелік посад, які є посадами прокурора. Відповідно до частини другої цієї статті, прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

65. Тобто прокурори, які займають адміністративну посаду керівника окружної прокуратури (керівника місцевої прокуратури, прокурора районної прокуратури) мають як статус прокурора, так і займають відповідну посаду, пов`язану із виконанням встановлених законодавством колом обов`язків.

66. Таким чином, позивач підлягав звільненню з адміністративної посади прокурора, на якій він продовжував перебувати за відсутності повноважень, пов`язаних з адміністративними функціями, а саме з посади прокурора Диканського району Полтавської області.

67. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норм Закону № 1697 в редакції від 01 січня 2019 року (що діяла до 19 вересня 2019 року).

68. Так, відповідно до частини першої статті 41 Закону № 1697 звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктом 11 частини першої статті 39 цього Закону (керівника місцевої прокуратури), здійснюється Генеральним прокурором за рекомендацією Ради прокурорів України з підстав, зокрема, подання заяви про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням.

69. Отже, звільнення позивача з посади прокурора Диканського району має здійснити Офіс Генерального прокурора, оскільки посада прокурора району прирівнюється до посади керівника місцевої прокуратури.

70. Таким чином, приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 1697 у контексті спірних правовідносин визначають чіткі гарантії держави в правовому захисті прокурора від незаконного звільнення після припинення його повноважень на цій посаді. Відповідно до таких гарантій до закінчення одного місяця після поновлення прокурора на посаді та у випадку не погодження ним протягом цього часу на переведення на вакантну посаду, його можна звільнити лише з посади, на якій він знаходився до моменту подання ним заяви про звільнення за власним бажанням та винесення відповідного наказу уповноваженою особою.

71. Судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржуються у касаційному порядку, а тому не підлягають перегляду.

72. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

73. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

74. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 350, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року в справі № 440/4502/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.В. Калашнікова

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду