Справа № 420/15576/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15576/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної митної служби України на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної митної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної митної служби України про відмову у реєстрації об`єкта права інтелектуальної власності торгової марки «OLIMP» у митному реєстрі №08-3/16-02/14/6299 від 23.06.2021 року;

- зобов`язання відповідача зареєструвати об`єкт права інтелектуальної власності торгову марку «OLIMP» у митному реєстрі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнане протиправним та скасоване рішення Державної митної служби України про відмову у реєстрації об`єкта права інтелектуальної власності торгової марки «OLIMP» у митному реєстрі №08-3/16-02/14/6299 від 23.06.2021 року.

Зобов`язано Державну митну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2021 року про сприяння захисту належних правовласнику майнових прав на об`єкт права інтелектуальної власності.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

29.12.2021 року позивач подав до суду заяву, в якій просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року, клопотання позивача від 29.12.2021 року про ухвалення додаткового рішення задоволене частково.

Стягнуто з Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням, Державна митна служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року та ухвалити нову постанову, відмовити у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи, яка за характером правовідносин відноситься до справ незначної складності.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що на підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи представником позивача надані до суду:

- договір про надання юридичних послуг №20-08/21 від 20.08.2021 року,

- додаток №1 до договору про надання юридичних послуг №20-08/21 від 20.08.2021 року,

- акт приймання-передачі наданих послуг від 24.12.2021 року на суму 15000 грн.,

- виписку з карткового рахунку,

- звіт щодо обсягу та вартості витраченого ефективного часу Адвокатського об`єднання ЛОЯЛТІ від 24.12.2021 року згідно договору про надання юридичних послуг №20-08/21 від 20.08.2021 року на суму 15000 грн.

Згідно з актом прийняття-передачі наданих послуг від 24.12.2021 року Адвокатським об`єднанням ЛОЯЛТІ надані юридичні послуги згідно договору про надання юридичних послуг №20-08/21 від 20.08.2021 року на суму 15000 грн.

Відповідно до звіту щодо обсягу та вартості витраченого ефективного часу Адвокатського об`єднання ЛОЯЛТІ від 24.12.2021 року згідно договору про надання юридичних послуг №20-08/21 від 20.08.2021 року Адвокатським об`єднанням ЛОЯЛТІ надані такі послуги, всього у розмірі 15000 грн.:

- зустріч з клієнтом, консультація клієнта стосовно ситуації, що виникла з Держмитслужбою по відмові у реєстрації ОПІВ у митному реєстрі 0,30 год. 1000 грн.;

- вивчення документів, необхідних для складання позовної заяви 0,30 год. 1000 грн.;

- підготовка проекту позовної заяви 2,30 год. 5000 грн.;

- обговорення з клієнтом та погодження тексту проекту позовної заяви 0,30 год. 1000 грн.;

- формування, оформлення та направлення пакету документів на адресу суду 0,30 грн. 1000 грн.;

- написання та направлення відповіді на відзив 0,45 год. 1500 грн.;

- участь у судовому засіданні в режимі відео конференції 0,30 год. 11.11.2021 року 1000 грн.;

- участь у судовому засіданні в режимі відео конференції 0,30 год. 07.12.2021 року 1000 грн.;

- участь у судовому засіданні в режимі відео конференції 0,30 год. 13.12.2021 року 1000 грн.;

- участь у судовому засіданні в режимі відео конференції 0,40 год. 23.12.2021 року 1500 грн.

Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. меншій ніж було заявлено, суд першої інстанції виходив з того, що вивчення документів, необхідних для складання позовної заяви, підготовка проекту позовної заяви, обговорення з клієнтом та погодження тексту проекту позовної заяви, формування, оформлення та направлення пакету документів на адресу суду є фактично однією послугою - підготовка та складання позовної заяви.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з положеннями частин 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 6 та 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами 7, 9 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Апеляційний суд зазначає, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, лише за умови недотримання заявником вимог частини 5 ст. 134 КАС України, але за клопотанням іншої сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Таким чином, оскільки зацікавлена сторона має вчинити певні дії, як то спрямовані на відшкодування за рахунок іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, апеляційний суд зазначає про надання оцінки саме тим обставинам щодо яких інша сторона висловила заперечення.

З огляду на це, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги отриманої при розгляді справи в суді першої інстанції, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг).

Водночас відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги (т. 2 а.с. 32-34) не навів доказів, як і не зазначив обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт. Апеляційний суд таких обставин не встановив.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Проте, апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про невідповідність наданих адвокатом позивачу послуг критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 420/15576/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.07.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.