Справа № 308/13713/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 308/13713/21 пров. № А/857/9099/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 12.05.2022 року (рішення ухвалене у м. Перечин судом у складі головуючого судді Ганька І.І.) у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарова Валентина Вікторовича до Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» про скасування постанови провідного мисливствознавця Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Дерев`янка Михайла Васильовича від 20 вересня 2021 року № 2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постановою провідного мисливствознавця Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Дерев`янка М.В. від 20 вересня 2021 року № 2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення. У оскаржуваній постанові зазначено, що 11 серпня 2021 року о 22.30 год позивач як член Перечинської районної організації ТО «Українське товариство мисливців і рибалок» (УТМР) порушив правила полювання. Разом з цим вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, 11 серпня 2021 року позивач разом з іншими членами Перечинської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок здійснював заходи з регулювання чисельності (депопуляції) диких свиней на території Ужгородського району Закарпатської області у відповідності до протокольного рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Закарпатській області державній адміністрації від 04 лютого 2021 року № 1-2021 та протокольного рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Ужгородській районній державній адміністрації від 17 лютого 2021 року № 1. Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 85 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил полювання, тоді як Законом України «Про мисливське господарство та полювання» чітко і однозначно визначено, що полювання та регулювання чисельності диких тварин є окремими самостійними видами діяльності у сфері лісового господарства. Таким чином, оскільки позивач 11 серпня 2021 року здійснював не полювання, а заходи з регулювання чисельності (депопуляції) диких свиней на території Ужгородського району, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП. З протокольного рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Ужгородській районній державній адміністрації від 27 вересня 2021 року № 2 вбачається, що факт здійснення незаконного полювання членами Перечинської районної організації УТМР не підтверджено, оскільки такі проводили заходи по зниженню чисельності (депопуляції) диких свиней на території Закарпатської області. Крім цього, всупереч вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП та п. 2.3 розділу II Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України від 31 серпня 2010 року № 262, протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення складено лише 20 вересня 2021 року. Одночасно у порушення вимог ст. 286 КУпАП та п. 3.3 розділу III вищевказаної Інструкції, позивач взагалі не був повідомлений про призначення на 20 вересня 2021 року розгляду справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП, у зв`язку з чим цього дня справа не могла розглядатися і у ній не могла прийматися оскаржувана постанова. На підставі наведеного вважає, що позивач не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а притягнення його до адміністративної відповідальності відбулося з грубим порушенням порядку, встановленого законодавством, що, у свою чергу, зумовлює скасування оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП. Про існування протоколу про адміністративного правопорушення відносно нього та оскаржуваної постанови позивачу стало відомо з адресованого журналісту ОСОБА_2 листа відповідача від 20 вересня 2021 року № 406. Лише 08 жовтня 2021 року представник позивача на свій адвокатський запит отримав від відповідача ряд документів, серед яких і копії вищезгаданих протоколу та постанови. Просив позов задоволити.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 12.05.2022 року адміністративний позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення № 2, винесену провідним мисливствознавцем Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Деревянко Михайлом Васильовичем 20 вересня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач. 1 ст. 85 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» (89203, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сімер, вул. Будівельників, № 7) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн за подання адміністративного позову та 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Державне підприємство «Перечинське лісове господарство». Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2021 року провідним мисливствознавцем ДП «Перечинський лісгосп» ОСОБА_3 складено протокол за ч. 1 ст. 85 КУпАП.

Як вбачається з даного протоколу, що ОСОБА_1 11 серпня 2021 року о 22.30 год в урочищі «Кодабино» Перечинського лісництва ДП «Перечинський лісгосп» був затриманий працівниками поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області при проведенні полювання всупереч чинному законодавству.

20 вересня 2021 провідним мисливствознавцем ДП «Перечинський лісгосп» Деревянко Михайлом Васильовичем винесено постанову №2 про накладення адміністративного стягнення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у. вигляді попередження.

Згідно ч. 1 ст. 85 КУпАП відповідальність за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

Відповідно до Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Згідно протокольного рішення Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Закарпатській обласній державній адміністрації від 04 лютого 2021 року №1-2021 та протокольного рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Ужгородській районній державній адміністрації від 17 лютого 2021 року, продовжено проведення депопуляції (зниження чисельності) диких свиней на території області (Ужгородського району) з метою моніторингу циркуляції вірусу африканської чуми серед диких свиней.

Згідно оскаржуваної постанови позивач 11 серпня 2021 року о 22.30 год в урочищі «Кодабино» Перечинського лісництва був затриманий працівниками поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області при проведення полювання всупереч чинному законодавству, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 85 КУпАП

Державна надзвичайна протиепізоотична комісія при Ужгородській районній державній адміністрації, обговоривши питання епізоотичної ситуації щодо проведення заходів з депопуляції диких кабанів на території Ужгородського району (колишнього Перечинського району), а також у зв`язку із публікаціями у соцмережах щодо здійснення незаконного полювання окремими членами Перечинського РО «Українське товариство мисливців та рибалок», вирішила, що факт здійснення незаконного полювання членами Перечинської РО «Українське товариство мисливців та рибалок» не підтверджено, оскільки згідно п. З протокольного рішення позачергового засідання Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Закарпатській обласній державній адміністрації від 04 лютого 2021 року (протокол № 1-2021) продовжено депопуляцію (зниження чисельності) диких свиней на території області з метою моніторингу циркуляції від африканської чуми до стабілізації епізоотичної ситуації, про що свідчить протокольне рішення зазначеної комісії від 27 вересня 2021 року № 2.

При винесенні оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень - провідним мисливствознавцем ДП «Перечинський лісгосп» ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження дотримання ним процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказаних вимог провідним мисливствознавцем ДП «Перечинський лісгосп» ОСОБА_3 дотримано не було, протокол про адміністративне правопорушення складено лише 20 вересня 2021 року, тоді як подія мала місце 11 серпня 2021 року. У такому не міститься ані підпису ОСОБА_1 про отримання другого примірника протоколу, ані запису про відмову від його отримання.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Вказаних вимог автором протоколу у повній мірі дотримано також не було, оскільки у такому не зазначені дата і місце його складення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відсутня відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених статтею 268 цього Кодексу.

Приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомляти особу, про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Аналогічні правові позиції відображені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19, від 18 червня 2020 року у справі № 188/1143/17.

Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, щодо якої застосовується адміністративне стягнення не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 813/3415/18, від 30 січня 2020 року у справі № 482/9/17.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем не подано суду жодного доказу на підтвердження належного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Саме ж посилання у відзиві на те, що позивача належним чином було повідомлено про розгляд справи за відсутності належних доказів на підтвердження цих обставин не може розцінюватись судом як належний доказ.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України врегульовано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Щодо витрат на правничу допомогу апеляційний суд вважає за доцільне зазначити наступне, а саме.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врегульовано, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття ЗО зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.57 КАС України).

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.10 ч.2 ст.2 КАС України).

Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1.розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою:

2. розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.7 ст.139 КАС України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1.складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4.ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в чч. 1-8 ст.139 КАС України. Разом із тим, у частині 9 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно ч.9 ст.139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1.чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2.чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3.поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4.дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.9 ст.139 КАС України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді першої інстанції, в загальному розмірі 7 000 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено: договір № 26/с про надання правової допомоги від 23 вересня 2021 року, за яким правничу допомогу позивачу надано адвокатом Гончаровим В.В. (а. с. 19); ордер серії АО № 104703 від 13 жовтня 2021 року на представництво інтересів в судах (а. с. 18); опис наданих адвокатом послуг, який є Додатком № 1 до договору від 23.09.2021 року № 26/с про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , згідно якого адвокатом були здійснені наступні види робіт: вивчення наданих клієнтом документів; перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики; надання консультації клієнту; підготовка і подання до суду позову; підготовка і подання до суду інших заяв по суті і з процесуальних питань; участь у судових засіданнях. Витрачений адвокатом час на надання клієнту правничих послуг становить 6 (шість годин), а вартість послуг - 7 000 (сім тисяч) грн (а. с. 21); квитанцію прибуткового касового ордера № 20 від 11 жовтня 2021 року про оплату ОСОБА_1 адвокату 7 000 грн, що доводить факт понесення позивачем витрат на правову допомогу саме в розглядуваній справі.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, представлені документи містять істотні недоліки, які враховуються судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат.

Між сторонами договору не узгоджений чіткий перелік правових послуг та вартість кожної послуги із розрахунку затраченого часу, не складено розрахунок погодинної вартості правової допомоги, відомості опису наданих адвокатом послуг вказують про включення до нього послуг, які мають неконкретизований характер, зокрема: надання консультації клієнту, підготовка і подання до суду інших заяв по суті і з процесуальних питань.

Договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази повинні бути пов`язані з розглядом конкретної судової справи (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19).

Відтак, заявлені до відшкодування адвокатських витрат (їх складу та вартості) є істотно завищеними, оскільки дана справа стосується оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, а тому позивачем не підтверджено несення витрат на правові послуги у заявленому розмірі.

Керуючись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, зокрема, складності розглядуваної справи, обсягу та якості виконаних адвокатом робіт, витраченого часу, значення справи для особи, яка є стороною по справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення норм процесуального права (в частині розподілу судових витрат), через що оскаржуване рішення суду слід в цій частині змінити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн за подання адміністративного позову та 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, таке вирішення питання про розподіл судових витрат не впливає на правильність рішення суду першої інстанції про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» - задовольнити частково.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 12.05.2022 року в адміністративній справі №308/13713/21 змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» (89203, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сімер, вул. Будівельників, № 7) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн за подання адміністративного позову та 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська