Справа № 755/3889/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/3889/22 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування постанови ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 13.05.2022 року серії ПН МКМ № 010440 про накладення адміністративного стягнення на позивача і закрити провадження у справі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі нотаріально посвідченої заяви-запрошення від 30.12.2021, реєстровий номер № 2283, складеної ОСОБА_2 , громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.01.2022 через ПП «Київ (Жуляни)» прибув до України.

У квітні 2022 року ОСОБА_1 здійснював електронні звернення до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області щодо продовження терміну перебування на території України, що підтверджено електронним листом ЦМУ ДМС від 30.04.2022, долученим до матеріалів справи.

Головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Гулящим С.І. 13.05.2022 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ № 010461, відповідно до якого 13.05.2022 о 14.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні.

Згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.01.2022 він прибув в Україну через ПП «Київ (Жуляни)». З січня 2022 року працює різноробочим на меблевій фабриці. Проте, відповідного дозволу на застосування праці іноземців та оформлення громадянства не оформлював у зв`язку з тим, що не бачив у цьому необхідності. За оформленням посвідки на тимчасове проживання в Україні до відповідних органів ДМС не звертався. З питань отримання дозволу на імміграцію в Україну не звертався. До компетентних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Після закінчення дозволеного строку перебування на території України, за його продовженням не звертався, оскільки не бачив у цьому необхідності. Проте те, що потрібно було покинути територію України після закінчення дозволеного строку перебування на території України було відомо, але не виїхав, у зв`язку із своїм небажанням. Усвідомлював, що цими діями умисно порушує законодавство України. На теперішній час на території України знаходиться нелегально. Документи, підтверджуючі законні підстави для легального перебування на території України, відсутні. Проживає за рахунок накопичених коштів. Проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За житло сплачує знайомий. Власного житла на території України не має. Претензій до співробітників міграційної служби не має.

Заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Петровим Д.В. 13.05.2022 складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПН МКМ № 010440, за якою громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без дозвільних документів на право проживання в України. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 100 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що в матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що підтверджено позивачем у його письмових поясненнях. Оскаржувана постанова прийнята відповідачем як уповноваженим органом із дотриманням вимог КУпАП, за наявності встановленого факту порушення позивачем Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно з частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України..

Згідно з пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, 2. Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11.09.2011.

Пунктами 5, 7 згаданого Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Відповідно до частини першої статті 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач 07.01.2022 прибув на територію України через ПП «Київ (Жуляни)». Проте, після закінчення дозволених строків перебування в Україні, її територію не залишив, дозвільних документів щодо продовження строку перебування не отримав. Отже, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, він перебував на території України без законних підстав, що підтверджує порушення ним статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та, відповідно, правомірність застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 203 КУпАП.

Оформлення 15.03.2022 трудового договору, намір одружитися, твердження про неодноразові звернення до міграційних органів з питання перебування на території України, не спростовують факту невиїзду позивача з України після закінчення відповідного терміну перебування, та факту подальшого перебування в Україні без відповідних дозвільних документів. Окрім того, наведені обставини не є такими, з якими чинне законодавство України пов`язує автоматичне продовження строку перебування в Україні.

Позивачем не доведено обставин того, що запроваджений на території України воєнний стан слугував об`єктивною перешкодою для нього узаконити своє перебування в України або ж для залишення її території після закінчення відповідного терміну перебування. Це ж саме стосується також і дистанційної роботи міграційних органів.

Відхиляє колегія суддів також і посилання скаржника в апеляційній скарзі на зупинення перебігу строків та звільнення від адміністративної відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Наведені обставини можуть мати місце у разі наявності певних перешкод, спричинених карантинними заходами. Проте, відомостей про об`єктивну наявність таких перешкод позивач не навів.

Безпідставним є посилання позивача на позбавлення його права знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, перекладача. Жодних доказів наведеним обставинам матеріали справи не містять; у суду відсутні докази того, що позивач звертався з певними поясненнями, клопотаннями (у тому числі щодо ознайомлення з матеріалами, необхідності допомоги адвоката чи перекладача тощо), а відповідачем у прийнятті таких пояснень чи клопотань було відмовлено.

Відтак, обставин, які б свідчили про помилковість висновку суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у ході апеляційного провадження встановлено не було.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2022 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких