Справа № 420/3628/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3628/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Музика А.О.,

за участю сторін: представника позивача - Шевченко М.В.,

представника відповідача - Яковенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Домус» (вул. Бугаївська, 41, м. Одеса, 65005, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Домус» до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, в якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.02.2022 року декларантом ТОВ «БОНА ДОМУС» (надалі Позивач) було подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500020/2022/004650, а також митну декларацію № UA500020/2022/004619 для оформлення вантажу.

12.02.2022 Відповідачем було направлено Позивачу повідомлення про наявні нібито розбіжності у поданих до митного оформлення документах. Тієї ж дати Позивач листами № 895-44 та № 895-22 надав свої пояснення митниці щодо нібито розбіжностей (їх відсутності) та наголосив на надання вичерпного переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, просив оформити подані декларації, також надав додаткові документи.

12.02.2022 Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000143/2 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000142/2 відповідно. Також 12.02.2022 року інспектором були складені Картка відмови № UA500020/2022/000176 в прийнятті митної декларації № UA500020/2022/004650 від 12.02.2022 та Картка відмови № UA500020/2022/0001777 в прийнятті митної декларації № UA500020/2022/004619 від 12.02.2022.

З огляду на прийняті рішення 12.02.2022 декларантом було подано ВМД №UA500020/2022/004687 та ВМД №UA500020/2022/004688 за першим методом визначення митної вартості, в порядку ст. 55 Митного кодексу, сплачена вартість донарахованих митних платежів відповідно до рішень про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000143/2 та №UA500020/2022/000142/2. Таким чином, загальний розмір переплати за першою декларацією склав: 78 304,87 грн мито, 227 002.55 грн ПДВ, всього 305 307.42 грн. А загальний розмір переплати за другою декларацією склав: 102 939.95 грн мито, 277 937.86 грн ПДВ, всього 380 877,81 грн.

На думку позивача, оскаржувані рішення митниці не містять в собі достатніх, передбачених законом підстав для їх прийняття, інспектори зазначають про нібито не можливість визначення митної вартості та наявність нібито розбіжностей у поданих до митного оформлення документів. Прийняті інспекторами рішення є протиправним та ґрунтується не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях самих інспекторів митної служби.

Позивач зазначає, що в основу прийнятих рішень відповідачем поставлено фактично лише те, що в нього наявна інформація про митне оформлення подібних товарів за більшою вартістю, що не може бути єдиною підставою для прийняття відповідного рішення. А також наголошує, що інспекторами не було витребувано жодного документа (окрім перекладу експортної декларації, який був наданий), вони лише обмежилися загальними фразами та трактовками Митного кодексу. Інспектори фактично не зазначили які саме відомості відсутні (вартість товару, його маса, маса упаковки, транспортні витрати чи інше), що підтверджують числові значення складових митної вартості. При перелічені зазначених начебто розбіжностей інспектор митниці жодним чином не зазначив як ці нібито «розбіжності» впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку.

На думку позивача, митний орган мав всі можливості перевірити декларування складових митної вартості у повному обсязі, однак цього не зробив. Крім того, інспектори митниці в своїх рішеннях посилаючись на МД від 29.12.2021 № UА205030/2021/32017, МД від 20.01.2022 № UА500150/2022/000689 (Рішення № 000143) та МД від 29.12.2021 № UА500020/2021/220675 (Рішення № 000142) взагалі не вказують пояснень стосовно зроблених коригувань, не вказують обсягу партії нібито ідентичних або подібних (аналогічних) товарів не зазначають умов поставки, комерційних умов які були підставою для посилання на вказані ними декларації.

З огляду на викладене, позивач вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 21.02.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

15.03.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подані митні декларації (МД) № UА500020/2022/004650 від 12.02.2022; № UА500020/2022/004619 від 12.02.2022, а також документи зазначені в графі 44 МД.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом із зазначеними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022; № UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022. Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, по МД № UА500020/2022/004650 від 12.02.2022 декларантом тієї ж дати надіслано платіжне доручення від 28.01.2022 № 1090 та переклад декларації країни відправлення та листом від 12.02.2022 № 895-44 повідомлено про відмову надати витребувані додаткові документи такі як виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями при цьому надані документи також мітили розбіжності, а саме: платіжне доручення від 28.01.2022 № 1090 містить посилання на інший рахунок (від 28.01.2022 №СФ-0000008), рахунок поданий до митного оформлення. Який виставлений за перевезення партії, що розглядається - від 28.01.2022 №СФ-0000007, тобто надане платіжне доручення не має відношення до партії, що розглядається та не може використовуватися для підтвердження митної вартості, що розглядається; у наданої копії декларації країни відправлення від 16.12.2022 посилання на транспортний документ від 22.11.2022 №SZYН21111078, тобто на документ якого ще не існувало на момент оформлення експортної декларації країни відправлення.

По МД № UА500020/2022/004619 від 12.02.2022 12.02.2022 митним органом отримано листа уповноваженої особи від 12.02.2022 № 895-22 щодо відмови надання витребуваних документів в повному обсязі. Декларантом надані наступні додаткові документи: переклад копії митної декларації країни відправлення та платіжне доручення №1091. Платіжне доручення №1091 містить інформацію щодо призначення платежу, де зазначено рахунок №СФ-0000007 від 28.11.2022, але до митного оформлення разом з МД за кодом згідно класифікатору 3004 було надано рахунок-фактура №СФ-0000008 від 28.11.2022. Декларантом додатково було надано переклад копії декларації країни відправлення від 15.12.2022, що містить посилання на транспортний документ від 22.11.2022 №SZYН21111075, тобто на документ? якого ще не існувало на момент оформлення експортної декларації країни відправлення.

Таким чином, декларантом не подано всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МКУ, не спростовані наявні розбіжності.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що:

По МД № UА500020/2022/004650 від 12.02.2022: по товару №1 - 4,69 дол. США/м2, що відповідає 3,51 дол. США/кг. (МД від 29.12.2021 № UА205030/2021/32017) ніж заявлено декларантом 2,466 дол. США/м2; по товару №2 - 2,63 дол. США/кг. (МД від 20.01.2021 № UА500150/2021/000689) ніж заявлено декларантом 1,515 дол. США/кг.

По МД № UА500020/2022/004619 від 12.02.2022: по товару №1 - 4,579 дол. США/м2, що відповідає 3,5692 дол. США/кг. (МД від 29.12.2021 № UА500020/2021/220675) ніж заявлено декларантом 2,469 дол. США/м2.

Таким чином, відповідач вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022; № UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНА ДОМУС".

14.03.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується із зазначеним у відзиві та просить задовольнити позов у повному обсязі. Позивач наголошує, що відомості щодо імпортованого товару були надані в повному обсязі, були підтвердженні документально, всі документи кореспондують між собою, не містять в собі розбіжностей які могли би впливати на визначення митної вартості та при оцінці документів у сукупності свідчать про їх достовірність та повноту. Крім того, а ні в рішенні, а ні в поданому відзиві на адміністративний позов не містяться пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. Проте Відповідач не наводить доводів та достатніх доказів неправильності заявленої Позивачем митної вартості.

Ухвалою суду від 06.06.2022 року призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 05.07.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 19.07.2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засідання 19.07.2022 року представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

04 листопада 2020 року між компанією JLIP GROUP CO.,LTD. (Китай) (продавець) та ТОВ «Бона Домус» (покупець) укладено контракт № QG20, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує промислові товари, а також інші товари (у подальшому Товар) в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного Контракту. Оплата за Контрактом проводиться у доларах США.

На виконання умов контракту № QG20 від 04.11.2020 року компанією JLIP GROUP CO.LTD. поставлено позивачу товар, відповідно до інвойсів (Commercial Іnvoice) №QG21-6034F03 від 15.11.2021 року та №QG21-6034F02 від 14.11.2021 року.

12.02.2022 року декларантом ТОВ «Бона Домус» було подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500020/2022/004650 для оформлення вантажу:

Товар № 1 Килимок для підлоги напівфабрикати, нетканий, нетафтинговий та нефлакований, в якому робоча поверхня (ворс з синтетичного текстильного матеріалу) з`єднана нагріванням до гумової основи у асортименті: Килимок на нетканій основі 80сm*15m/rolls у кількості 659 рулонів. Торговельна марка BONA DOMUS. Країна виробництва - CN. Виробник JLIP GROUP CO.,LTD.

Товар № 2 Білизна столова, підставка під гарячий посуд. Являє собою плаский виріб, прямокутної форми, непрозорий, гнучкий, не самоклейний, з трьохшарового матеріалу: 1- лицьовий шар з полімерного непористого матеріалу, який видно у поперечному перерізі, з поліпропілену; 2-середній шар з полімерного непористого матеріалу, який видно у поперечному перерізі, з поліолефінів; 3-шар нетканого матеріалу, білого кольору з синтетичних волокон з поліпропілену вибівна/друкована, з поверхневою щільністю 359+/-1г/м2. Нетканий матеріал повністю покритий з одного боку. Розміром 0,98 * 0,58 м * 150шт/уп. - 82500 шт. Торговельна марка BONA DOMUS. Країна виробництва CN. Виробник JLIP GROUP CO.,LTD.

Митна вартість товару по даній декларації визначено за ціною договору в розмірі 27 604,52 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №QG21-6034F03 від 15.11.2021 року; рахунок-фактуру (інвойс) №QG21-6034F03/11 від 02.02.2022 року; коносамент SZYH21111078 від 22.11.2021 року; автотранспортну накладну 4101 від 10.02.2022 року; навантажувальний документ 4101 від 08.02.2022 року; декларацію про походження товару №QG21-6034F03/11 від 02.02.2022 року; платіжне доручення №43 від 02.02.2022 року; рахунок фактуру №СФ-0000007 від 28.01.2022 року; довідку про транспортні витрати №0128/2 від 28.01.2022 року; прайс-лист від 15.11.2021 року; зовнішньоекономічний договір № QG20 від 04.11.2020 року; договір №10/19 на транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньоторгових та транзитних вантажів від 01.10.2019 року; акт зважування контейнера 87759 від 31.01.2022 року; заяву на фіз. огляд від 09.02.2022 року, лист виробника від 02.02.2022 року; копію митної декларації країни відправлення №41761194 від 16.11.2021 року.

12.02.2022 Позивачем було подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500020/2022/004619 для оформлення вантажу:

Товар № 1 Килимок для підлоги напівфабрикати, нетканий, нетафтинговий та нефлакований, в якому робоча поверхня (ворс з синтетичного текстильного матеріалу) з`єднана нагріванням до гумової основи у асортименті: Килимок на нетканій основі 65cm*15m/rolls у кількості 167 рулонів. Килимок на нетканій основі 80cm*15m/rolls у кількості 1507 рулонів. Килимок на нетканій основі 100cm*15m/ rolls у кількості 137 рулонів. Торговельна марка BONA DOMUS. Країна виробництва CN. Виробник JLIP GROUP CO.,LTD.

Митна вартість товару по даній декларації визначено за ціною договору в розмірі 53 466,11 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №QG21-6034F02 від 14.11.2021 року; коносамент SZYH21111075 від 22.11.2021 року; автотранспортну накладну 4100 від 10.02.2022 року; навантажувальний документ 4100 від 08.02.2022 року; декларацію про походження товару №22C4407M0010/00121 від 01.12.2020 року; платіжне доручення №42 від 01.02.2022 року; рахунок фактуру №СФ-0000008 від 28.01.2022 року; довідку про транспортні витрати №0128/1 від 28.01.2022 року; прайс-лист від 14.11.2021 року; зовнішньоекономічний договір № QG20 від 04.11.2020 року; договір №10/19 на транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньоторгових та транзитних вантажів від 01.10.2019 року; акт зважування контейнера 87760 від 31.01.2022 року; копію митної декларації країни відправлення №41756338 від 15.11.2021 року.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів по митним деклараціям №UA500020/2022/004650 та № UA500020/2022/004619 митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митноп вартості товарів, а саме:

по МД № UА500020/2022/004650 від 12.02.2022:

1) у поданих до митного контролю та оформлення документах наявний лист відправника щодо помилки у вагових характеристик товару, при цьому відправник запевняє, що це не впливає на вартість товару. Факт не відповідності вагових характеристик товару може свідчати про можливі невідповідності вартісних характеристик, тобто виникає необхідність надання декларантом додаткових для підтвердження заявленої митної вартості;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, що також передбачено п.3 «Порядок розрахунків» договору про перевезення від 01.10.2019 № 10/19 на умовах 100% передплати; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано.

3) надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МКУ, тому не може розглядатися для підтвердженої заявленої декларантом митної вартості;

по МД № UА500020/2022/004619 від 12.02.2022:

1) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ подаються транспорті ( перевізні ) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до встановленого рахунка-фактури, що також передбачено п.3 « Порядок розрахунків» договору про перевезення від 01.01.2019 № 10/19 на умовах 100% передплати; - калькуляція транспортних витрат. Вказані документи для підтвердження числового значення сказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано;

2) наданий до митного оформлення прайс-лист від 14.11.2021 № Б/Н не містить посилання на зовнішньоекономічний договір ( контракт) або на рахунок-фактура (інвойс);

3) декларантом надана копія митної декларації країни відправлення від 15.11.2022, який мстить інформацію про документ, а саме коносамент № SZYН1111075 від 22.112022, який станом на 15.11.2022 не був складений;

4) надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МКУ, тому не може розглядатися для підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

Враховуючи вищезазначене, вiдповiдно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту поставлена вимога протягом 10 календарних днiв надати (за наявності) такі додаткові документи:

по МД № UА500020/2022/004650 від 12.02.2022: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфiкацiї виробника товару; 4) висновки про якісні характеристики товарiв, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) копiю митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

по МД № UА500020/2022/004619 від 12.02.2022: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару або сировину.

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

На виконання зазначеної вимоги по МД №UА500020/2022/004650 12.02.2022 декларантом митному органу надіслано платіжне доручення від 28.01.2022 № 1090 та переклад експортної декларації №41761194.

Листом від 12.02.2022 № 895-44 позивач надав пояснення з приводу кожної з виявлених митним органом розбіжностей у наданих документах, а також повідомив, що надання будь-яких інших документів не вважає за необхідне

Як зазначив відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022 року, а також у відзиві на адміністративний позов, додатково надані документи також мітили розбіжності, а саме:

1) платіжне доручення від 28.01.2022 № 1090 містить посилання на інший рахунок (від 28.01.2022 №СФ-0000008), рахунок поданий до митного контролю та оформлення, який виставлений за перевезення партії, що розглядається - від 28.01.2022 №СФ-0000007, тобто надане платіжне доручення не має відношення до партії, що розглядається та не може використовуватися для підтвердження митної вартості, що розглядається;

2) у наданої копії декларації країни відправлення від 16.11.2022 посилання на транспортний документ від 22.11.2022 №SZYН21111078, тобто на документ якого ще не існувало на момент оформлення експортної декларації країни відправлення.

По МД № UА500020/2022/004619 12.02.2022 року позивач листом № 895-23 надав пояснення з приводу кожної з виявлених митним органом розбіжностей у наданих документах, додатково надав митному органу наступні документи: переклад експортної декларації 41756338; лист вих. № 1202/5 від 12.02.2022; платіжне доручення №1091 від 28 січня 2022 р. А також повідомив, що надання будь-яких інших документів не вважає за необхідне.

При цьому, як зазначає відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022 року, платіжне доручення №1091 містить інформацію щодо призначення платежу, де зазначено рахунок №СФ-0000007 від 28.11.2022, але до митного оформлення разом з МД за кодом згідно класифікатору 3004 було надано рахунок-фактура №СФ-0000008 від 28.11.2022. Декларантом додатково було надано переклад копії декларації країни відправлення від 15.12.2022, що містить посилання на транспортний документ від 22.11.2022 №SZYН21111075, тобто на документ, якого ще не існувало на момент оформлення експортної декларації країни відправлення.

12.02.2022 року Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000143/2, яким митну вартість товару № 1 скориговано до рівня до рівня 4,69 дол. США/м2, що відповідає 3,51 дол. США/кг замість 2,466 дол. США/м2, яка була заявлена декларантом; товару № 2 скориговано до рівня 2,63 дол. США/кг замість 1,515 дол. США/кг, яка була заявлена декларантом. Того ж дня було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000142/2, яким митну вартість товару № 1 скориговано до рівня 4,5769 дол. США/м2, що відповідає 3,5692 дол. США/кг замість 2,469 дол. США/м2, яка була заявлена декларантом;

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2022/000143/2 Одеська митниця Держмитслужби 12.02.2022 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації №UА500020/2022/004650, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000176.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2022/000142/2 Одеська митниця Держмитслужби 12.02.2022 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації №UА500020/2022/004619, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000177.

Вважаючи протиправними Рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

В оскаржуваному рішенні № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022 року вказано, що у поданих до митного контролю та оформлення документах наявний лист відправника щодо помилки у вагових характеристик товару, при цьому відправник запевняє, що це не впливає на вартість товару. Факт не відповідності вагових характеристик товару може свідчати про можливі невідповідності вартісних характеристик, тобто виникає необхідність надання декларантом додаткових для підтвердження заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що до митного оформлення разом із МД №UА500020/2022/004650 12.02.2022 позивач надав, серед іншого, рахунок-фактуру (інвойс) №QG21-6034F03 від 15.11.2021 року, де вказана вага брутто - 28 985,00 кг, а вага нетто 28 443,99 кг., а також рахунок-фактуру (інвойс) №QG21-6034F03/11 від 02.02.2022 року, де зазначена вага брутто - 29 420,00 кг, а вага нетто 28 788,99 кг. Між тим, також до митного оформлення позивачем надано лист JLIP GROUP CO.,LTD., яким повідомляється про помилковість вказаних значень в інвойсі №QG21-6034F03 від 15.11.2021 року та міститься прохання вважати правильним значення, вказані в інвойсі №QG21-6034F03/11 від 02.02.2022 року, а саме: вага брутто - 29 420,00 кг, вага нетто 28 788,99 кг. При цьому, вартість товару не змінилась не залежно від виправлення ваги товару.

Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що при визначенні ціни поставки для сторін угоди визначальним є не вага товару який отримує декларант, а його кількість, яка виражається в 659 рулонах килимків для підлоги напівфабрикатів та 82500 штук підставок під гарячий посуд залишилась не змінною, тому і вартість товару залишилась на тому ж рівні.

Відповідно до п.2.1. Контракту №QG20 від 04.11.2020 року одиниця виміру кількості товару: штуки, упаковки. Суд звертає увагу, що кількість товару та його ціна, заявлені у митній декларації №UА500020/2022/004650, відповідають кількості та вартості товару, що зазначені в інвойсах №QG21-6034F03 від 15.11.2021 року, №QG21-6034F03/11 від 02.02.2022 року та декларації країни відправлення №41761194.

Таким чином, вагові характеристики в даному конкретному випадку не мали визначальної ролі у вартості отриманого товару з урахуванням всіх наданих до митного оформлення документів.

Щодо посилання митниці в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів на те, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, однак такі документи не подано, суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.1 Контракту №QG20 від 04.11.2020 року продавець поставляє товар, що продається відповідно даного Контракту, на умовах FOB-SHEKOU, CHINA, Китай, або інші умови поставки, зазначені в інвойсі.

Відповідно до інвойсів №QG21-6034F03 від 15.11.2021 року, №QG21-6034F03/11 від 02.02.2022 року та №QG21-6034F02 від 15.11.2021 року умови поставки товару, митна вартість якого оскаржується, FOB-SHEKOU, CHINA.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на транспортування декларантом разом із митною декларацією надано договір №10/19 на транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньоторгових та транзитних вантажів від 01.10.2019 року, довідки про транспортні витрати за вих.№ 0128/1 та №0128/2 від 28.01.2022 року, рахунок- фактуру №СФ-0000008 та №СФ-0000007 від 28.01.2022 року про надання транспортно-експедиційних послуг. Крім того, позивачем 12.02.2022 року також були додані платіжні доручення №№1090,1091 на підтвердження оплати міжнародних транспортно-експедиційних послуг. Зазначені документи містять реквізити сторін контракту, номери коносаментів та контейнерів, а також кореспондують між собою. Наявність перелічених документів у відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень підтверджується їх зазначенням у рішенні про коригування митної вартості товарів та картці відмови у прийнятті митної декларації.

Крім того, відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення, на який посилається митний орган, до документів які містять відомості про транспорті витрати можуть належати перелічені у правилах документи, однак цей перелік не є вичерпним та обов`язковим. При цьому, сам перелік документів вказаний у правилах заповнення Графи 20-ї ВМД. Також у цьому Наказі вказується, що якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Проте, митним органом не зазначається, що відомості відсутні як такі та не зазначається про вірний, на думку відповідача, розрахунок зазначених витрат як того вимагає вказаний Наказ. В свою чергу надані до митного оформлення вказані вище документи надають вичерпні відомості стосовно понесених транспортних витрат.

З огляду на зазначене, суд вважає доводи відповідача щодо ненадання достатніх документів на підтвердження витрат на транспортування не обґрунтованими.

Щодо того, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів по митним деклараціям №UA500020/2022/004650 та № UA500020/2022/004619 митним органом було встановлено, що надані копії митних декларацій країни відправлення не завірені належним чином та надані без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 Митного кодексу України, тому не можуть розглядатися для підтвердження заявленої декларантом митної вартості, а також зобов`язано позивача надати переклад українською мовою копій митних декларацій країни відправлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

З огляду на зазначене, переклад українською мовою копії митної декларації подаються тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Крім того, декларація країни відправлення не є в переліку документів, які підтверджують митну вартість товарі, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та додаються на вимогу митного органі при виявлені у вже наданих документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявності ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом, а також не заперечується відповідачем, копія митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову №41761194 від 16.11.2021 року та копія митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову №41756338 від 15.11.2021 року додатково надані митному органу 12.02.2022 року. Тому суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи відповідача щодо надання не завірених належним чином декларацій країни відправлення без перекладів на українську мову.

Крім того, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022 року на те, що у наданої копії декларації країни відправлення від 16.11.2022 посилання на транспортний документ від 22.11.2022 №SZYН21111078, тобто на документ, якого ще не існувало на момент оформлення експортної декларації країною відправлення, як на одну з підстав подальшого коригування заявленої митної вартості товарів, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

01.10.2019 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Сизар Груп» (експедитор) укладено договір № 10/19 про транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньоторгових та транзитних вантажів, відповідно до якого експедитор, що діє за дорученням та за рахунок замовника, приймає на себе зобов`язання щодо організації від свого імені або від мене замовника перевезень узгодженим видом транспорту, перевалки, зберігання, транспортно-експедиторського обслуговування зовнішньоторговельних та транзитних вантажів замовника через південні порти України (Одеса, Чорноморськ, Южний), а також надання інших послуг за взаємним погодженням.

Так, відповідно до повідомлення TOB «СІЗАР ГРУП», яке наявне в матеріалах справи, тобто контрагента декларанта який надавав послуги транспортно-експедиторського обслуговування контейнеру в якому прибув вантаж, лист від 12.02.2022 вих. № 1202/6, коносамент № SZYH21111078 містить в собі відомості стосовно дати завантаження контейнеру на борт судна та дату його випуску - 22.11.2022 року, оскільки він складений та виданий в підтвердження завантаження контейнеру на судно. Коносамент з тим самим номером виданий раніше дати 22.11.2021 року був повернутий перевізнику в обмін на наданий.

Зазначене підтверджується положеннями ч. 2 ст. 15 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про морське перевезення вантажів 1978 року (Гамбурзькі правила), яка передбачає, що після того, як вантаж завантажений на борт, перевізник, якщо того вимагає вантажовідправник, повинен видати вантажовідправнику «бортовий» коносамент, в якому в додаток до відомостей, які вимагаються відповідно до пункту 1 цієї статті, повинно бути вказано, що вантаж знаходиться на борту судна або судів, а також повинна бути вказана дата або дати навантаження. Якщо перевізник раніше видав вантажовідправнику коносамент або інший товаророзпорядчий документ, який має відношення до цього вантажу, то на прохання перевізника вантажовідправник повинен повернути такий документ в обмін на «бортовий» коносамент. Перевізник може задовольнити вимоги вантажовідправника у відношенні «бортового» коносаменту шляхом доповнення раніше виданого документа при умові, що доповнений таким чином документ включає в себе всі відомості, які повинні бути в «бортовому» коносаменті.

Таким чином, коносамент наданий до митного оформлення містить в собі відомості щодо дати завантаження контейнеру на борт судна. Тобто жодних розбіжностей чи ознаків підробки надана до митного оформлення експортна декларація та коносамент в собі не містять.

З тих самих підстав суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо наявності в копії декларації країни відправлення №41756338 від 15.11.2021 року інформації про коносамент № SZYH21111075 від 22.11.2021, який станом на 15.11.2021 не був складений.

Суд встановив, що на вимогу митного органу 12.02.2022 декларантом додатково надіслані платіжне доручення від 28.01.2022 № 1090 по МД №UА500020/2022/004650 та платіжне доручення від 28.01.2022 № 1091 по МД №UА500020/2022/004619. Однак, як зазначає відповідач в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарі, надане платіжне доручення не має відношення до партії, що розглядається та не може використовуватися для підтвердження митної вартості, що розглядається, а саме:

- Платіжне доручення від 28.01.2022 №1090 містить посилання на інший рахунок (від 28.01.2022 №СФ-0000008), рахунок поданий до митного контролю та оформлення, який виставлений за перевезення партії, що розглядається від 28.01.2022 №СФ-0000007 (по по МД №UА500020/2022/004650);

- Платіжне доручення №1091 містить інформацію щодо призначення платежу, де зазначено рахунок СФ-0000007 від 28.11.2022, але до митного оформлення разом з МД №UА500020/2022/004619 за кодом згідно класифікатору 3004 було надано рахунок- фактура № СФ-0000008 від 28.11.2022.

Так, дійсно в наданих до митного оформлення платіжних доручення є посилання на рахунок фактуру, що не були надані до митного оформлення разом з тією чи іншою митною декларацією, що розглядаються в межах даної справи.

Проте, суд вважає, що даний факт не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Суд приймає доводи позивача, що надання не тих платіжніх доручень є помилковим, оскільки сума сплати комплексної повної вартості перевезення у вказаних платіжних дорученнях збігається до останньої цифри. Декларантом одночасно здійснювалось оформлення двох поставок, від одного й того ж Продавця, в рамках одного контракту, послуги з доставки надавались одним й тим самим контрагентом.

Щодо того, що у рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022 року відповідач, крім іншого, зазначив, що наданий до митного оформлення прайс-лист від 14.11.2021 № Б/Н разом із МД №UА500020/2022/004619 не містить посилання на зовнішньоекономічний договір ( контракт) або на рахунок-фактура (інвойс), суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Калькуляція - це розрахунково-вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції. Всі види калькуляції є попередніми, їх розробляють до початку виробництва продукції та використовують при складанні кошторису.

При цьому, для підтвердження ціни, як дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

У контексті спірних правовідносин прайс-лист не є тим обов`язковим документом, які надаються на підтвердження митної вартості товару та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів. При цьому, він містить необхідну для предмета доказування інформацію і у сукупності з іншими наявними у справі доказами дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, з аналізу документів наданих до митного оформлення разом із МД №UА500020/2022/004619 вбачається, що ціни зазначені у прайс-листі від 15.11.2021 року за товари, що постачаються, повністю збігаються з цінами зазначеними в інвойсі №QG21-6034F02 від 14.11.2021 року та в копії митної декларації країни відправлення №41756338 від 15.11.2021 року.

З огляду на зазначене, безпідставним є посилання митного органу на відсутність посилань на зовнішньоекономічний договір (контракт) та на рахунок-фактуру у прайс-листі як на підставу прийняття рішення про коригування митної вартості.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ Бона -Домус митної вартості товару судом не встановлено.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Суд зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять достатніх пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів всупереч положенням п.п.2, 4 ч. 2 ст.55 МК України.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р. Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В оскаржуваних рішеннях не визначено, яка з перелічених у ч. 2 ст. 58 МК України підстав у даному випадку стала причиною неможливості застосування першого методу, яка складова частина митної вартості товару не піддається обчисленню, або непідтверджена документально, чи неправильно обрахована, що позбавляло позивача можливості надати належні документи чи обґрунтування.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022 року та рішення про коригування митної вартості товарів UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022 року, у зв`язку з чим вони належать до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 10292,79 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 10292,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Домус» (вул. Бугаївська, 41, м. Одеса, 65005, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000143/2 від 12.02.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000142/2 від 12.02.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Домус» (вул. Бугаївська, 41, м. Одеса, 65005, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 292,79 грн. (десять тисяч двісті дев`яносто дві гривні сімдесят дев`ять копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2022 року.

Суддя А.А. Радчук