Справа № 598/397/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 598/397/22 пров. № А/857/8879/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Большакової О.О., Носа С.П.,

з участю секретаря судового засідання: Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Щербатою Г.Р. у м. Збараж) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ №676734 від 12.02.2022 у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 11.04.2022 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУ НП, відповідач) подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується відео з нагрудної камери працівника поліції.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.268 КАС України, у справах, визначених, в тому числі статтею 286 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги положення ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 КАС України, розгляд справи проведено у відсутності сторін без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, доповнивши абзац його резолютивної частини, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що за змістом оспорюваної постанови, ОСОБА_1 12.02.2022 о 19 год 00 хв в м. Збаражі, по вул. Чехова, керував транспортним засобом марки «Фольксваген Т4», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконавши при цьому вимог дорожнього знаку «СТОП», зупинившись на вимогу поліції не включив аварійну світлову сигналізацію, не був пристебнутий ременем безпеки, а також на транспортному засобі під його керуванням не працював передній лівий покажчик повороту, чим порушив п.2.2, 2.3в, 9.9б, 31.4. 3а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Вважаючи оспорювану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки доказів про порушення позивачем п.2.9 (в) ПДР та вчинення ним правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП органом поліції суду не представлено, як і не надано доказів щодо перевірки та спростування обставин, зазначених ОСОБА_1 у поданому позові.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30.06.1993, встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до оспорюваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, зокрема за те, що він не виконав вимоги дорожнього знаку «СТОП», зупинившись на вимогу поліції не включив аварійну світлову сигналізацію, не був пристебнутий ременем безпеки та у автомобілі під його керуванням не працював передній лівий покажчик повороту.

Позивач факт не дотримання ним вимог ПДР не визнав, надавши у позовній заяві пояснення, що 12.02.2022 він керував автомобілем марки «Фольксваген Т4», номерний знак НОМЕР_1 у м. Збаражі та був зупинений о 19 год 10 хвилин автомобілем патрульної поліції, який рухався позаду по вул. Майдан Франка, 2, що включив червоний і синій проблискові маячки. Позивач зазначає, що він прийняв вправо і зупинився у дозволеному місці, відстебнув ремінь безпеки і хотів виходити з автомобіля з`ясувати, що сталося. В цей час були виключені проблискові маячки і до його автомобіля підійшов поліцейський, не відрекомендувавшись, звинуватив його в тому, що начебто він не виконав вимоги дорожнього знаку «СТОП» по вул. Чехова, зупинившись на вимогу поліції не включив аварійну світлову сигналізацію, не був пристебнутий ременем безпеки та у керованому ним автомобілі не працював передній лівий покажчик повороту (але коли він по ньому постукав він запрацював), чим порушив вимоги ПДР, відповідальність за які передбачена статтями 121-122 КУпАП.

Вказує, що поліцейський попросив показати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вилучивши їх пішов до патрульного автомобіля. За деякий час покликав його і показав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Не маючи можливості ознайомитись з її змістом через нерозбірливий почерк поліцейського та відсутність освітлення на вулиці він запитав, де може написати пояснення щодо незгоди з даною постановою, на що отримав відмову.

Колегія суддів зазначає, що долученим до відзиву відеоматеріалом з нагрудної камери поліцейського, який досліджений безпосередньо судом, не підтверджуються викладені в оспорюваній постанові обставини. Зокрема, з відеоматеріалу підтверджено пояснення позивача, викладені у своєму позові.

У свою чергу з наданого відповідачем диску із відео файлами відсутні докази не виконання позивачем вимог дорожнього знаку «СТОП» по вул. Чехова, а лише відображено процес роз`яснення його прав та обов`язків та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, на наданих відповідачем відео записах відсутні відеокадри, які б зафіксували невиконання позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 під час керування транспортним засобом та підтвердили його доводи про те, що ним було дотримано ПДР. Відсутні також докази того, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не містить фіксації вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, а саме тієї обставини, що він рухався автомобілем з вказаною у постанові несправністю.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази умисних дій водія щодо керування автомобілем, у якого не працював передній лівий покажчик повороту.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку закінчений склад правопорушення настає з того моменту, коли особа рухалась з технічною несправністю, передбаченою п.31.4.3 ПДР, не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.10.2019 по справі №177/213/17.

Крім того, з матеріалів справи видно, що при обґрунтуванні позову на вищевказаному відеозаписі позивач посилається на те, що на виконання вимог ПДР перед виїздом він перевірив технічну справність автомобіля. У подальшому, після виявлення неполадки намагався вжити заходів для її усунення.

Колегією суддів також встановлено, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень є недоведеним, що є підставою для скасування оспорюваної постанови.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача проведений без дотримання законодавчих вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Обов`язок доказування вини у справах про адміністративне правопорушення та доведення правомірності прийнятого рішення покладено на відповідача. Однак доказів правомірності прийнятої постанови відповідачем до суду не надано.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявності підстав для її скасування.

Разом з тим, згідно вимог частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Наведені вимоги в цьому випадку судом не дотримані, оскільки рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення не прийнято.

Згідно частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір у цій справі, однак за наслідками справи не вирішив питання про закриття провадження в адміністративній справі, через що оскаржуване рішення слід змінити, доповнивши його резолютивну частину відповідними положеннями про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині відсутні.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року по справі №598/397/22 змінити, доповнити резолютивну частину рішення абзацу другого, абзацом такого змісту : «Справу про адміністративне правопорушення закрити».

В іншій частині рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року по справі №598/397/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді О. О. Большакова
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 29.07.2022