Справа № 200/15027/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року Справа№200/15027/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку загального позовного провадження (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) - відповідач 1,

Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (79016, Львівська обл., місто Львів, вул. Митрополита Андрея, будинок 10) відповідач 2,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 36 від 07.09.2021 року про відмову в призначені пенсії; зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі повторно розглянути заяву від 31.08.2021 про призначення пенсії із зарахуванням згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 періодів з 05.05.1994 по 15.05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994, з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003, з 01.10.2004 по 14.02.2009, з 22.09.2009 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.03.2011 - до стажу роботи позивача за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з 23.07.2021 по 31.08.2021 - до загального стажу позивача та стажу роботи за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

08 листопада 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 грудня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та замінити відповідача по справі на Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії №39 від 07.09.2021 року підписане начальником відділу призначення пенсії ОСОБА_2 , яка згідно офіційного веб-порталу Єдиний державний реєстр декларацій (public.nazk.gov.ua) є працівником Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області. Отже, заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

З 30 грудня 2021 року по 14 січня 2022 року суддя перебував у відпустці.

17 січня 2022 року ухвалою суду вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 07 лютого 2022 року.

З 27 січня 2022 року по 05 лютого 2022 року суддя перебував на лікарняному.

Ухвалою від 07.02.2022 року суд залучив в якості другого відповідача по справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 79016, Львівська обл., місто Львів, вул. Митрополита Андрея, будинок 10), призначивши підготовче судове засідання на 01 березня 2022 року.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Вищезазначений Указ Президента України затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 березня 2022 року № 2119-IX.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року N 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2263-IX від 22.05.2022, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Донецький окружний адміністративний суд розташований в м. Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, системних ракетних обстрілів населених пунктів області, у тому числі м. Слов`янськ, які здійснюються державою-агресором та створюють суттєву загрозу життю та здоров`ю людей, керівництво Донецької обласної державної адміністрації через засоби масової інформації закликало мешканців області евакуюватись до більш безпечних регіонів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» від 12 квітня 2022 року № 440 відповідно до статті 60-2 Кодексу законів про працю України, статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" та статті 17 Закону України Про державну службу" Кабінет Міністрів України, установлено, що у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків.

Згідно п. 4 опублікованих 02.03.2022 року Радою суддів України Рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

В таких умовах керівництвом Донецького окружного адміністративного суду задля збереження життя та здоров`я працівників та відвідувачів суду прийнято рішення про подальшу організацію роботи установи в дистанційному режимі.

Ухвалою від 03 червня 2022 року суд ухвалив відкласти підготовче засідання у справі 200/15027/21 до відновлення у всіх сторін по справі можливості приймати участь у розгляді справи, в тому числі шляхом проведення відеоконференцій та безпосередньої участі у судових засіданнях за місцем розташування суду, у тому числі шляхом надсилання та отримання процесуальних документів, надання витребуваних документів, однак не пізніше скасування правового режиму воєнного стану.

15 червня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області надійшов відзив на позовну заяву.

15 липня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 31.08.2021 звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням № 39 від 07.09.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років пільгового стажу по Списку № 1.

Згідно рішення № 36 через невідповідність довідок № 104 від 25.03.2021 та № 774 від 20.08.2021 вимогам п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 зазначені в цих довідках періоди.

Дії органу ПФУ щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періодів зазначених в уточнюючих довідках № 104 від 25.03.2021 (періоди: з 05.05.1994 по 15,05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994, з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10,09.2003) та № 774 від 20.08.2021 (період з 01.10.2004 по 14.02.2009) позивач вважає протиправними, оскільки факт роботи в спірні періоди з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003 в умовах зайнятості повний робочий день в шахті підтверджуються належним чином оформленими записами №№ 1-7 трудової книжки НОМЕР_1 , з 01.10.2004 по 14.02.2009 в умовах зайнятості повний робочий день в шахті підтверджуються належним чином оформленими записами №№ 9,10 трудової книжки НОМЕР_1 .

Щодо необхідності зарахування спірного періоду навчання в УКК за шахтарською професією «гірник підземний» з 16.05.1994 по 25.08.1994 до пільгового стажу роботи по Списку № 1 позивач зазначив, що одразу за закінченням періоду навчання в УКК слідувала робота в умовах зайнятості повний робочий день в шахті за набутою професією «гірник підземний», що підтверджено записом № 2 трудової книжки НОМЕР_1 ).

Також позивач вважає, що уточнюючі (пільгові) довідки № 104 від 25.03.2021 та № 774 від 20.08.2021 є належними та допустимими доказами факту роботи в умовах зайнятості повний робочий день на відповідних професіях які входять до Списку № 1 в спірні періоди з 05.05.1994 по 15.05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994, з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003, з 01.10.2004 по 14.02.2009, оскільки вони оформлені правомочними установами на законних підставах у відповідності з Додатком № 5 до постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній»; містять посилання на: ПІБ позивача; періоди роботи в умовах зайнятості повний робочий день на відповідних професіях, посадах які входять до Списку № 1; нормативно-правові акти СРСР та держави Україна про затвердження Списків № 1; первинні документи підприємства на підставі яких видана ця довідка; накази про атестацію робочих місць.

З Розрахунку стажу (Форма РС-право) позивач встановив, що до його пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано періоди роботи з 22.09.2009 по 28.02.2011 та з 01.03.2011 по 30.03.2011, проте факт роботи в спірний період з 22.09.2009 по 28.02.211 в умовах зайнятості повний робочий день в шахті підтверджуються належним чином оформленими записами №№ 11,12, а з 01.03.2011 по 30.03.2011 записами №№ 13,14 трудової книжки НОМЕР_1 .

Також позивач вказує на те, що в спірний період з 23.07.2021 по 31.08.2021 він працював в умовах зайнятості повний робочий день в шахті за провідною шахтарською професією гірник очисного вибою на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», що підтверджуються записами №№ 18-20 трудової книжки НОМЕР_1 .

Відповідач 1 проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що рішення про відмову в призначенні пенсії №39 від 07.09.2021 року підписане начальником відділу призначення пенсії ОСОБА_2 , яка згідно офіційного веб-порталу «Єдиний державний реєстр декларацій» є працівником Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, отже, заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, тому відповідач 1 просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимогу повному обсязі та вирішити питання про заміну належного відповідача у справі з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідач 2 проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що після реєстрації даної заяви та сканування копій документів засобами програмною забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким розглянуто подану заяву від 31.08.2021 разом із документами ОСОБА_1 прийнято рішення від 07.09.2021 № 39, про що повідомлено заявника листом від 14.09.2021.

В рішенні від 07.09.2021 зазначено про наявність підстави для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки для підтвердження пільгового стажу одних записів у трудовій книжці не достатньо, по записах у трудовій книжці не видно чи особа працювала на пільгових умовах чи у звичайних умовах, тим більше, що пенсія на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 призначається незалежно від віку, а не з віку передбаченого ст. 26 Закону № 1058, отже, уточнюючі довідки для підтвердження пільгового стажу роботи видаються підприємствами, установами, організаціями або їхніх правонаступниками.

Відповідач 2 вказує, що в копії трудової книжки НОМЕР_1 від 05.05.1994, яка додана до позову, запис 1 і запис 2 у ній не видно.

Також, відповідач 2 зазначив, що період роботи з 05.05.1994 по 30.03.2011 зараховано до страхового стажу роботи та не зараховано до пільгового стажу, оскільки пільгові довідки не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме п. 20 Порядку № 637, так як дана довідка оформлена не належним чином (відсутній підпис головного бухгалтера та не зазначено факт про повний робочий день), а у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні відомості про спеціальний стаж роботи позивача.

Період роботи з 23.07.2021 по 31.08.2021 не зараховано до страхового та до пільгового стажу роботи, у зв`язку з відсутністю довідок про нарахування заробітної плати з інформацією про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах позивач не надав виписку із наказу про проведення атестації робочого місця після 21 серпня 1992, що передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.

Відтак, відповідач 2 зазначає, що в рішенні від 07.09.2021 зазначено, що вік заявника 46 років 6 місяців 28 днів, страховий стаж ОСОБА_1 складає 32 років 03 місяці 06 днів, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 - 9 років. Необхідний пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначений ч. З ст. 114 Закону № 1058 повинен становити не менше 25 років для працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах незалежно від віку. Пільговий стаж за Списком № 1 із врахуванням Постанови 202 позивача становить 9 років 10 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до положень ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

На підставі викладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 07.09.2021 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Дослідивши надані сторонами документи, суд встановив наступне.

Дослідивши зміст оскаржуваного рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах суд встановив, що воно прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області 07.09.2021 року за № 39.

Підставою для прийняття вказаного рішення визначено недостатність пільгового стажу, визначеного ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», наявний пільговий стаж за підрахунком відповідача 2 становить 9 років 10 місяців 23 дні.

З тексту рішення судом встановлено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок №104 від 25.03.2021 року та № 774 від 20.08.2021 року, виданих ВП «Шахта «Курахівська» через їх невідповідність вимогам п. 20 Порядку № 637, відповідачем 2 зазначено про необхідність виправлення довідок, а також про те, що відділом обслуговування громадян №10 (сервісний центр) м. Мирноград Донецької області скеровано запит №8238/15-16 від 31.08.2021 року для здійснення перевірки достовірності інформації, викладеної в довідках про стаж.

Сторонами до суду копії означених довідок не надано.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 05 травня 1994 року), оригінал якої позивачем надано до суду для огляду:

- згідно записів №№ 1-2, в період 05.05.1994 року по 25.08.1994 року позивач прийнятий учнем гірника підземного на шахту «Гірник» Селидовського виробничого об`єднання з видобутку вугілля на дільницю підготовчих робіт №2 та направлений на курсове навчання з професією в УП шахти Україна з 16.05.1994 року;

- згідно записів №2-5 з 26.08.1994 року по 11.07.2000 року позивач працював гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Гірник» Селидовського виробничого об`єднання з видобутку вугілля;

- згідно записів №№ 6-7 позивач в період з 12.07.2000 року по 10.09.2003 року працював в Шахтоуправлінні «Курахівське» ВО «Селидіввугілля» гірником підземним з повним робочим днем під землею на дільниці №2;

- згідно записів № 9-10 позивач в період з 01.10.2004 року по 14.02.2009 року працював в ВАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» горномонтажником підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- згідно записів № 11-12 позивач в період з 22.09.2009 року по 28.02.2011 року працював в ПП «Шахтобудівельне управління №14» гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- згідно записів № 13-14 позивач в період з 01.03.2011 року по 30.03.2011 року працював в ПП «Шахтобудмонтажне управління» гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті з випробувальним терміном 1 місяць;

- згідно записів №№ 15-18 позивач з 18.06.2013 року по теперішній час працює в ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» гірником очисного вибою підземним 5 розряду.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обставини та підстави не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача підтверджено відповідачами та відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

До вказаного Списку віднесено професії «гірники підземні», «гірничомонтажники підземні», за якими працював позивач в періоди з 05.05.1994 по 15.05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994, з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003, з 01.10.2004 по 14.02.2009, з 22.09.2009 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.03.2011, з 23.07.2021 по 31.08.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено працівників зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Вказана Постанова є застосовною до періоду роботи позивача з 23.07.2021 по 31.08.2021 за професією «гірник очисного вибою», яку з поміж іншого відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV віднесено до провідних професій.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Проаналізувавши записи трудової книжки позивача, якими посвідчено спірні періоди роботи з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003, з 01.10.2004 по 14.02.2009, з 22.09.2009 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.03.2011, суд встановив, що вони містять відомості щодо роботи позивача в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, зокрема, роботу впродовж повного робочого дня під землею та назву професії, що належить до Списку №1 та Списку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Згідно статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Випускникам закладів професійної (професійно-технічної) освіти денної форми навчання, які навчалися 10 і більше місяців, надається оплачувана відпустка підприємством, установою, організацією протягом перших трьох місяців роботи в ньому. Тривалість щорічної основної відпустки випускників віком до 18 років становить тридцять один календарний день, випускників віком понад 18 років - відповідно до встановленої на підприємстві для робітників відповідної професії, спеціальності, посади.

Оскільки період роботи позивача з 26.08.1994 року по 11.07.2000 року за професією «гірник» з повним робочим днем під землею на шахті «Гірник» Селидовського виробничого об`єднання з видобутку вугілля підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, отже, період курсового навчання позивача в УП шахти Україна в період 05.05.1994 року по 25.08.1994 року за професією «гірник підземний» має бути зарахований до страхового та спеціального стажу роботи.

Щодо доводів відповідача 2 відносно відсутності наказів атестації робочих місць, суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а, відповідно до якої особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тож, Верховний Суд зробив висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача 2 щодо відсутності наказів про атестацію робочих місць, більш того оскаржуване рішення таких підстав для його прийняття не містить.

Щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду роботи з 23.07.2021 по 31.08.2021 ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» гірником очисного вибою підземним 5 розряду з підстав несплати роботодавцем страхових внесків за позивача, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2, 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Щодо не зарахування вказаного спірного періоду до пільгового стажу позивача, суд зазначає, що записи трудової книжки позивача №№16-18 не містять відомостей щодо роботи позивача протягом повного робочого дня під землею, що в контексті спірних правовідносин має бути підтверджено уточнюючою довідкою.

Застосовуючи приписи пункту 20 Порядку № 637, в даному випадку спеціальний трудовий стаж позивача може підтверджуватися також за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відносно викладеного, а також доводів відповідача 2 щодо поганої читабельності записів трудової книжки №№1-2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, саме відповідачу 2 Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Суд звертає увагу відповідача 2, що надання йому права вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб не надає йому можливості обирати на власний розсуд варіант поведінки в такому випадку, скористатися таким правом або ні. У даному випадку це право встановлює для підприємств, організацій і окремих осіб обов`язок надати необхідні документи органу ПФУ.

Проте, відповідач 2 жодних дій направлених на витребування відповідних документів відносно перевірки наявності підстав для зарахування спірних періодів з 23.07.2021 по 31.08.2021 не вчинив, не запропонував позивачу надати такі документи або не витребував їх самостійно, а відносно періодів з 05.05.1994 по 15.05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994 не дочекався надання підприємствами-роботодавцями необхідних документів, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому дії щодо не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та винесення оскаржуваного рішення в цілому не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Таким чином, висновки відповідача щодо не зарахування цих періодів є передчасними.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації, тому обов`язок щодо відновлення порушеного права позивача щодо повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду має бути покладений на саме відповідача 2.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для виплати пенсії документами, - зарахування стажу, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд дійшов висновку, що зарахування спірних періодів роботи 05.05.1994 по 15.05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994, з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003, з 01.10.2004 по 14.02.2009, з 22.09.2009 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.03.2011 до пільгового стажу, періоду роботи з 23.07.2021 по 31.08.2021 до страхового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач 2 безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства, однак питання щодо зарахування періоду роботи з 23.07.2021 по 31.08.2021 до пільгового стажу має бути розглянуто повторно з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

Враховуючи викладене, суд вирішив задовольнити адміністративний позов частково.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним.

За подання адміністративного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн згідно квитанції №69 від 22.09.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача 2 за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 36 від 07.09.2021 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2021 про призначення пенсії із зарахуванням періодів з 05.05.1994 по 15.05.1994, з 15.05.1994 по 06.07.1994, з 07.07.1994 по 25.08.1994, з 26.08.1994 по 11.07.2000, з 12.07.2000 по 10.09.2003, з 01.10.2004 по 14.02.2009, з 22.09.2009 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 30.03.2011 - до стажу роботи позивача за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; із зарахуванням періоду роботи з 23.07.2021 по 31.08.2021 до страхового стажу позивача, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 (Дев`ятсот вісім) грн 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Кониченко