Справа № 420/7184/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7184/19

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 11.10.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2019р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Мирне» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2019р.: №№ про збільшення зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5700460грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 4562368грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1140092грн.; 1 щодо застосування штрафу у розмірі 1951097грн. за відсутність складання та / або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних / розрахунків коригування; щодо зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2018р. у розмірі 20472грн.; про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 527759,23грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 335063,93грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 192695,30грн.; про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 26532,99грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 18448,19грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 8084,80грн.; щодо застосування штрафу у розмірі 510грн. за порушення ст.51, пп. б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкового органу про порушення товариством податкового законодавства є безпідставними та спростовуються первинними бухгалтерськими документами і податковою звітністю, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021р. позов задоволений з підстав того, що наведені в позовній заяві обставини підтверджуються достатніми доказами та свідчать про обґрунтованість позовних вимог, відповідачем не доведено правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що до перевірки товариством не були надані необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які зазначені в актах прийому-передачі документів, в порушення п.44.1 ст.44, п.198.5 ст.198 ПК України ТОВ «Мирне» не віднесено до складу податкових зобов`язань вартість списання паливно-мастильних матеріалів, використання яких у власній господарський діяльності документально не підтверджено. Станом на момент проведення перевірки встановлено відсутність насіння сільськогосподарських культур у зв`язку з їх списанням у відповідних періодах та до перевірки не надано первинні документи, які б підтверджували використання вищевказаного насіння у власній господарський діяльності, про що було складено акт щодо ненадання первинних документів до перевірки №747/15-32/14-01/03769221 від 17.07.2019р., а саме: не надано акти витрат насіння і садивного матеріалу (форм а №ВЗСГ-4) підтверджуючі на яких саме земельних ділянках було використано насіння, чи перебувають дані земельні ділянки у власності чи користуванні саме ТОВ «Мирне». В порушення п.198.5 ст.198 ПК України товариством не віднесено до складу податкових зобов`язань вартість списаної сількогосподарської продукції, яка використана не у власній господарській діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС в Одеській області, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 06.06.2019р. № 4258, видані направлення від 21.06.2019р. №№4522/14-01, 4523/14-01, 4524/14-01, 4526/14-01, 4527/14-01, 4528/14-01, 4529/14-01 щодо проведення з 26.06.2019р. документальної планової виїзної перевірка ТОВ «Мирне» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р. Вищезазначені направлення разом з посвідченнями ревізорів пред`явлені директору ТОВ «Мирне» перед початком перевірки. /т.5 а.с.29-32/

04.07.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області направлено ТОВ «Мирне» вимогу про надання пояснень та засвідчених копій первинних документів. Вищезазначена вимога вручена директору ТОВ «Мирне» 04.07.2019р. /т.5 а.с.17-28/

17.07.2019р. посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області складено акт про ненадання первинних документів до перевірки №747/15-32/14-01/03769221. /т.5 а.с.16/

У період з 26.06.2019р. по 24.07.2019р. посадовими особами відповідача, на підставі вищезазначених направлень та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019р., проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Мирне» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., валютного законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., за результатами якої складено акт перевірки від 24.07.2019р. №1469/15-32-14-01/0376922.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 20472грн.;

п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 5269963грн.;

п.201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 5290435 грн.;

ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2014р. №49 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку сум утриманого з них податку», наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, i сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», а саме підприємством у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, i сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) включені відомості з недостовірними даними, а саме до податкових розрахунків не включені відомості про суми виплачених (нарахованих) доходів у вигляді поворотної фінансової допомоги за ознакою доходу « 153»; у ГУ кв. 2016 року не в повному обсязі включені відомості за ознакою « 106» (сума не вказаного, але нарахованого та сплаченого податку склала 161221,33грн.), але вказана сума увійшла до податкового розрахунку за Ф № 1ДФ I кв. 2017 року та не в повному обсязі по 1 кв. 2017 року включені відомості за ознакою « 106» (сума не вказаного, але нарахованого та сплаченого податку склала 2393,61грн.); у розділі II «Оподаткування процентів, виграшів (призів) у лотерею та військовий збір» Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку у 2015 році, встановлено порушення ст. 51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку»;

п.163.1 ст.163, п.п.164.2.5 п.п. «e» п.п.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, донарахований податок на доходи фізичних осіб у сумі - 335063,93 грн.;

п.п.1.2 п.16, прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п. «е» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, п.п. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, у результаті чого відбулось неутримання та неперерахування до бюджету сум військового збору за період, що перевірявся, у розмірі 18448,19 грн. /т.1 а.с.195-250/

За результатом розгляду акту перевірки, податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019р. №№ про збільшення зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5700460грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 4562368грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1140092грн.; 1 щодо застосування штрафу у розмірі 1951097грн. за відсутність складання та / або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування; щодо зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2018р. у розмірі 20472грн.; про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 527759,23грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 335063,93грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 192695,30грн.; про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 26532,99грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 18448,19грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 8084,80грн.; щодо застосування штрафу у розмірі 510грн. за порушення ст.51, пп.б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України. /т. 1 а.с.22-30/

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.231 п.14. ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, за приписами п.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. №73, зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічної вигоди.

Кредиторська заборгованість - зобов`язання підприємства перед іншими юридичними та фізичними особами.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000р. №20 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигад у майбутньому внаслідок погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів Україні від 29.11.1999р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначена господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.2.4 гл.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 - первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Водночас, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Податковою перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді позивачем занижені податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 5290435грн., в тому числі:

2301205грн. - придбання у ТОВ «Євростандарт», ПП «Торгівельна компанія «Ньюко», ТОВ «НК Термінал», ПІІ «Амік Україна», фірма «Світал», ТОВ «Євроойл Трейд», ТОВ «Южная топлівная компанія», ТОВ «Зенітар Партнерс» та використання паливно-мастильних матеріалів у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку;

911505грн. - використання будівельних матеріалів у операціях, що не є господарською діяльністю податку;

1629538 грн. - використання насіння і садивного матеріалу у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку;

93670грн. - використання власної сільськогосподарської продукції у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (списання);

354517грн. - використання власної сільськогосподарської продукції у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, ні під час проведення податкової перевірки, ні під час судового розгляду позивачем не надано договорів щодо придбання вищезазначених ТМЦ у контрагентів.

Більше того, позивачем не надано під час проведення перевірки:

первинних документів, які б містили інформацію про транспортний засіб який заправляється паливом (чи є право власності чи користування ним); інформацію про маршрут або роботи, які здійснював транспортний засіб (чи пов`язане таке перевезення, роботи з господарською діяльністю підприємства); інформацію про розрахунок фактичних втрат палива (показники спідометра, ємність баку при виїзді та прибутті, факт заправки палива, місце відправки та місце прибуття транспортного засобу, відстань яку проїхав транспортних засіб у кілометрах чи почасово; іншу інформацію, яка впливає на норми витрат палива (використанні обігрівачів, кондиціонерів, причепів, вантажів, інше); відомості щодо зберігання паливно-мастильних матеріалів (інвентарні картки щодо наявності ємкості або інших основних засобів, акти зберігання, акти заправлення, дозволи, інше; накази про встановлення норм витрат палива; акти списання паливно-мастильних матеріалів; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки; свідоцтва якості, або інші первинні документи підтверджуючі якісні властивості придбаних абсорбентів (компонентів дизельного палива);

дефектні відомості, акти списання, акти виконаних робіт, акти надання послуг ремонту, акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів форми 03-1, акти приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів форми 03-2, інвентарні картки обліку основних засобів форми 03-6, підтверджуючі використання вищевказаних будівельних матеріалів та запчастин при будівництві або ремонті основних засобів чи інших об`єктів підприємства, інших документів, що б дати змогу ідентифікувати на які саме об`єкти було використано та списано вищевказані будівельні матеріали та запчастини;

первинні документи, які б підтверджували використання власної сільськогосподарської продукції у власній господарській діяльності.

Ненадання таких документів під час проведення податкової перевірки підтверджується актом від 17.07.2019р. №747/15-32/14-01/03769221. /т.5 а.с.16/

Посилання суду першої інстанції на наявність у власності (користуванні) позивача земельних ділянок, сільськогосподарської техніки та земельних угідь для здійснення господарської діяльності, пов`язаної із сільськогосподарським товаровиробництвом, не є підтвердження використання вищезазначених ТМЦ у власній господарській діяльності.

Позивачем надано до суду лише видаткові накладні та виписки з банківських рахунків, що свідчить про придбання ним вказаних ТМЦ у контрагентів, та не свідчить про їх використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, ТОВ «Мирне» у перевіряємому періоді занижені податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 5290435грн., а також завищено розміру від`ємного значення ПДВ за грудень 2018р. у розмірі 20472грн.

Також, пунктом 201.1 ст.201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Так, згідно п.201.10 ст.201 ПК України реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинно здійснити з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Зареєструвати такий документ в Єдиному реєстрі податкових накладних можна з 0 до 23-ї години. Адже, відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2010р. №1246, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Єдиного реєстру податкових накладних здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до підпункту 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.111.1 ст.111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності, зокрема, фінансова.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п.111.2 ст.111 ПК України).

Відповідальність платників за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, встановлено статтею 120-1 ПК України.

Згідно з п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Вищенаведеними нормами передбачається відповідальність за порушення строку реєстрації податкової накладної у вигляді штрафу незалежно від причин, порушення вказаних строків.

Отже, враховуючи встановлення заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 5290435грн., в порушення п.201.1 ст.201 ПК України ТОВ «Мирне» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 5290435грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності податкових повідомлено-рішень від 21.08.2019р.: №№ про збільшення зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5700460грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 4562368грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1140092грн.; 1 щодо застосування штрафу у розмірі 1951097грн. за відсутність складання та / або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних / розрахунків коригування; щодо зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2018р. у розмірі 20472грн.;

Як вбачається з матеріалів податкової перевірки, податковим органом встановлено, що позивач невірно визначив суму податкових зобов`язань з ПДФО при виплаті орендодавцям сум орендної плати за орендовані земельні ділянки у негрошовій формі, тим самим занизивши податкове зобов`язання на суму 77685,51грн.;

позивач не нарахував податкові зобов`язання з ПДФО на суму 1429879,55грн., яка була зарахована ОСОБА_1 на підставі актів зарахування зустрічних однорідних вимог. На зазначену суму було донараховано податкових зобов`язань на суму 257378,32грн.

Так, податковим органом встановлено, що за перевіряємий період ТОВ «Мирне» у своєї діяльності використовувало земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі особистого сільського господарства), що належать фізичним особам - громадянам.

При цьому, договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення до податкової перевірки та суду не надані.

Розрахунки по договорам оренди з громадянами проводились у грошовий та натуральній (негрошовій) формі, а саме громадянам було надано пшеницю, ячмінь, кукурудза та соняшник.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України, згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163 якого об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп. 164.2.5 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування).

Згідно до пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого: включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Також, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України визначено, що якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними п.164.5 цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ТОВ «Мирне» проводячи виплату за договорами оренди землі з громадянами у негрошовій формі, тобто надаючи таким громадянам додаткові блага, повинно було нарахувати та сплати на вартість такого додаткового блага ПДФО.

Отже, податковим органом обґрунтовано встановлено порушення позивачем п.163.1 ст.1.63, пп.164.2.5, пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп. «а» п. 176.2 ст.176 ПК України, за результатом чого обґрунтовано донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 77685.61 грн.

Також, податковим органом встановлено, що громадянин ОСОБА_1 має перед ТОВ «Мирне» непогашене грошове зобов`язання, яке виникло на підставі договорів безвідсоткової позики від 2015 та 2016 років. Позивач, в свою чергу, має перед громадянином ОСОБА_1 непогашене грошове зобов`язання на підставі договорів суборенди від 2015 та 2016 років.

Між позивачем та ОСОБА_1 укладені акти зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2016р., 31.07.2017р. та 22.09.2017р. на загальну суму 1429879,55 грн.

Відповідно до п.п.164.2.5 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування).

Згідно з п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в п. 167.1 ст. 167 ПК України.

Відповідно до п. 167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18% з 01.01.2016 бази оподаткування щодо нарахованих (виплачених, наданих) доходів.

Відповідно до п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку для оподаткування доходів з джерелом їх походження з України є податковий агент.

Підпунктом «а» п. 176.2 ст.176 ПК України встановлено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Враховуючи викладене, ТОВ «Мирне» було зобов`язане нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб на суму зарахованих зарахування зустрічних однорідних вимог з ОСОБА_1 , тобто порушило пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, пп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, а тому податковим органом правомірно за період з травня 2017р. по вересень 2018р. донарахований позивачу податок на доходи фізичних осіб у розмірі 257378,32грн.

Крім того, донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у розмірі 257378,32 грн., свідчить про правомірність донарахування і військового збору за період з травня 2017р. по вересень 2018р. у розмірі 18448,19 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019р. №№ про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 527759,23грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 335063,93грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 192695,30грн.; про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 26532,99грн., а саме за податковим зобов`язанням на суму 18448,19грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 8084,80грн.

Відповідно до п.51.1. ст.51 ПК України платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Згідно п.176.2. ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані, зокрема, подавати у строки, встановлені цим кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Колегією суддів встановлено не нарахування та не сплату позивачем, як податком агентом, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тобто і не подання у встановленому ПК України порядку відповідної звітності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 21.08.2021р. № щодо застосування штрафу у розмірі 510грн. за порушення ст.51, пп. б п.176.2 ст.176 ПК України.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.