Справа № 160/10823/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 серпня 2022 року Справа № 160/10823/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРООІЛГРУП" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРООІЛГРУП" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № від 13.05.2021 року, № від 13.05.2021 року, винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРООІЛГРУП" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення (отримання) цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

29.07.2022 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просить поновити строк для оскарження податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем зазначено, що ТОВ "ДНІПРООІЛГРУП" 15.02.2022 року вже зверталося до Дніпропетровського окружного адміністративною суду із аналогічною позовною заявою щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 13.05.2021 року та № від 13.05.2021 року, які винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області. Проте, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року, яку товариством отримано засобами електронного зв`язку 28.07.2022 року, позовну заяву повернуто позивачу. Позивач, зокрема, зазначає, що відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. При цьому, на переконання позивача, у зв`язку з введенням карантину строки розгляду поданих скарг продовжуються на строк дії карантину. Позивач також просить поновити строк звернення до суду враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України та введення в Україні воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо навності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою та підстав для визнання поважними таких причин, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 цієї статті, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Встановлення адміністративним процесуальним законодавством часових меж реалізації особою її права на судове оскарження обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

При цьому, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом є виключно обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації нею свого права та підтверджені належним чином. Тобто такі обставини повинні виключати будь-яку практичну можливість особи бути обізнаною з існуванням певних фактів, щоб вона не повинна була і не могла дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів до певного моменту.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика ЄСПЛ є джерелом права.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що ним було направлено скаргу № 0706/21 від 07.06.2021 року до Державної податкової служби України на податкові повідомлення-рішення від 13.05.2021 року, але відповіді на скаргу станом на день подання даної позовної заяви позивач не отримав.

З долучених до матерілів позовної заяви доказів вбачається, що скарга від 07.06.2021 року №0706/21 була направлена позивачем до Державної податкової служби України засобами поштового зв`язку 08.06.2021 року.

Відповідно частини 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Оскільки позивач скористався досудовим порядком вирішення спору шляхом подання скарги до Державної податкової служби України на податкові повідомлення-рішення від 13.05.2021 року та не отримав рішення за результатом розгляду своєї скарги, то в даному випадку для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що в даному випадку мало місце 08.06.2021 року.

Отже, позивач, звертаючись до адміністративного суду лише 21.07.2022 року, шляхом направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку 18.07.2022 року, порушив шестимісячний строк звернення до суду.

В заяві про поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено, що він 15.02.2022 року вперше звернувся до суду з позовом щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 13.05.2021 року та № від 13.05.2021 року. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року позовну заяву повернуто позивачу, копію ухвали направлено на його електронну адресу, яку отримано 28.07.2022 року, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти.

Однак, звернення позивача до суду 15.02.2022 року також здійснено ним поза межами шестимісячного строку звернення до суду, який закінчується 08.12.2021 року.

В поданій позивачем заяві про поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивачем не зазначено жодної причини, яка перешкоджала поданню ним позовної заяви до суду в межах встановлених Кодексом адміністративного судочинства України строків.

Суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що звернення ним до суду 15.02.2022 року є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки таке звернення відбулось поза межами строку звернення до суду, тобто з порушенням такого строку.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача з посиланням на введення в країні воєнного стану, оскільки ним не зазначено яким чином введення воєнного стану стало перешкодою для своєчасного звернення до суду, враховуючи дату такого введення воєнного стану та присічний строк звернення до суду з завяленими позовними вимогами 08.12.2021 року.

Окремо суд зазначає, що за практикою Європейського Суду з прав людини, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Доказів, які б підтверджували поважні причини, що позбавляли позивача можливості звернутись до суду з вказаним позовом до суду позивачем не надано.

За неведених вище обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, підстави зазначені позивачем в заяві не можуть бути визнані поважними причинами пропущення шестимісячного строку звернення до суду, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Згідно частини 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За наведених обставин, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Відповідно до п. 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРООІЛГРУП" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - повернути.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська