Справа № 620/3770/22
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м.Чернігів Справа № 620/3770/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 91 від 19.01.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р..

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 року є протиправною, оскільки не грунтується на представлених документах та порушує його права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 09.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що 11 січня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії, надавши необхідні письмові документи.

25 січня 2022 року відповідач 1 повідомив, що прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На момент подання заяви позивачу виповнилось 55 років.

Підставою для подання заяви про призначення пенсії є наявність у позивача трудового стажу для призначення пенсії за вислугу років згідно пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ( № 1788) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

25 січня 2022 року відповідач 2 повідомив, що прийнято рішення про відмову у призначенні мені пенсії № 91 від 19 січня 2022 року.

Дане рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято відповідачем 1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Тобто, заява позивача про призначення пенсії було розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області з застосуванням принципу екстериторіального призначення та перерахунку пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 339/35961.

Відповідач 1, в оскаржуваному рішенні зазначив, що до страхового стажу зараховані всі періоди роботи згідно наданої довідки від 30.08.2021 № 2036. Його страховий стаж становить 35 років 08 місяців 18 днів. А стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, як вважає відповідач, становить 08 років 07 місяців 29 днів.

Оскаржуване рішення не містить обставин щодо не зарахування до стажу позивача частини періоду, про пільговий характер роботи якого наявні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Не обґрунтовано відповідачем, який саме стаж взято до уваги, тобто, дає право на призначення пенсії, а чому інший стаж не взято, тобто, не дає права позивачу на призначення пенсії.

Відповідач підтвердив, що загальний страховий стаж позивача становить 35 років 08 місяців 18 днів, але не обґрунтував, чому зі спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, він взяв саме 08 років 07 місяців 29 днів.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку') пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з абзацами першим, четвертим, п`ятим пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно зі статтею 55 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 та Законом № 911 право на пенсію за вислугу років мали:

б) працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

- жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

Тобто, головними вимогами для виходу на пенсію за вислугу років є досягнення 55 років , наявність загального стажу для чоловіків не менше 30 років, із них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Наявні у позивача загальний стаж, спеціальний стаж та вік відповідають цим вимогам.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Трудовою книжкою позивача та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 2036 від 30.08.2021, що була надана Полтавською експедицією по геофізичним дослідженням у свердловинах, підтверджується його стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років:

В Ніжинській експедиції ГДС працював:

23.11.1987 - 30.11.1987 технік газокаротажної дільниці;

01.12.1987 -20.04.1994 технік газокаротажного загону № 18;

21.04.1994 - 31.05.1994 технік каротажно - перфораторного загону № 6;

01.06.1994 - 0.03.2003 технік 2 категорії каротажно -перфораторного загону № 10;

03.03.2003 - 17. 07.2008 технік 1 категорії каротажно -перфораторного загону № 10;

01.03.2010 - 31.09.2011 геофізик газокаротажного загону;

01.10.2011 -31.05.2012 геофізик 2 категорії газокаротажного загону;

01.06.2012 - 13.09.2015 геофізик 1 категорії газокаротажного загону;

14.09.2015 - 14.01.2016 геофізик 1 категорії лабораторії вимірювальної техніки;

15.01.2016 26.06.2018 геофізик 1 категорії загону №10/12.

В Полтавській експедиції ГДС працював:

03.07.2018 - 22.12.2019 геофізик загону № 23 партії ГТГД.

Доповненням до довідки № 2036 від 30.08.2021 підтверджено безпосередню роботу позивача по геофізичних роботах в польових умовах та отримування польового забезпечення по роках : з 1987 по2019.

Всього його пільговий стаж становить 30 років 07 місяців 10 днів, що дає йому право на призначення пенсії згідно пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач 2 безпідставно не взяв до уваги довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 2036 від 30.08.2021 р, що була надана Полтавською експедицією по геофізичним дослідженням у свердловинах.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, 93404) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 91 від 19.01.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992,40 грн..

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.07.2022.

Суддя С.Л. Клопот