Справа № 260/5279/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/5279/21 пров. № А/857/9434/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Плеханова З.Б.,

час ухвалення рішення 03.05.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 10.05.2022 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 року; визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 26.05.2021 року щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 року; зобов`язання відповідача призначити та виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати та перераховувати пенсію з 21.05.2021 року з розрахунку 90% від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Закарпатською обласною прокуратурою від 29.04.2021 року № 21/94 вих.21 без обмеження максимального розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у позивача є необхідний загальний та спеціальних стаж для призначення пенсії за вислугу років, а тому відмова відповідача є незаконною. Крім того, чинний Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697) суттєво звужує права громадян на пенсійне забезпечення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працює в органах Закарпатської обласної прокуратури з 21.04.2003 року і по теперішній час. Наказом прокурора Закарпатської області № 155 від 16.04.2003 року позивач прийнятий на роботу в органи прокуратури Закарпатської області на посаду помічника прокурора Іршавського району з 21.04.2003 року з виплатою заробітної плати згідно штатного розпису.

21.05.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої долучив копії: довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорту НОМЕР_1 , трудову книжку серії НОМЕР_2 , диплома бакалавра від 06.07.2002 року НОМЕР_3 , диплома магістра від 09.07.2003 року НОМЕР_4 , довідки Закарпатської обласної прокуратури від 29.04.2021 року за № 21/94 - вих.21 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) за відповідною посадою заступника керівника Мукачівської місцевої прокуратури .

Листом від 03.06.2021 за № 0700 - 0207 - 8/21640 відповідач повідомив позивача, що рішенням відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії № 29 від 26.05.2021 йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, з огляду на відсутність в останнього необхідної законодавчо визначеної вислуги років.

Зокрема, станом на момент звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії така склала 20 років 3 місяці 9 днів, в т. ч. на посадах прокурорів - 17 років 11 місяців 11 днів. До вислуги років зараховано: половину строку навчання на юридичному факультеті Одеської національної юридичної академії (бакалаврат та магістратура - 2 роки 3 місяці 28 днів); періоди трудової діяльності на прокурорсько-слідчих посадах (з 21.04.2003 по 05.05.2021 рр. - 17 років 11 місяців 11 днів).

Загальний страховий стаж позивача, у свою чергу, склав 22 роки 4 місяці 26 днів.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001, далі - Закон № 1789) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Таким чином, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26.07.2001 до 01.10.2011 мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того, чи було воно фактично реалізовано шляхом звернення зацікавленої особи до пенсійних органів з заявою про призначення пенсії.

Як правильно дослідив суд першої інстанції, станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому, у період дії ст. 50-1 Закону № 1789 в редакції Закону України від 26.07.2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до норм цього закону.

Покликання апелянта на наявність у нього необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789, яка діяла в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001, є безпідставним, оскільки вислуга років, визначена пенсійним органом, становить понад 20 років саме станом на час звернення за призначенням пенсії, тобто на 21.05.2021 року.

15.07.2015 набрала чинності нова редакція Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст. 50-1 цього Закону.

Таким чином, починаючи з 15.07.2015 положення ч.1 ст. 50-1 Закону № 1789, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697.

Відтак, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років змінені умови призначення таких пенсій, наведене питання врегульовано приписами ст. 86 Закону № 1697, правові підстави для застосування в цьому випадку норм Закону № 1789 (окрім норм, дія яких продовжена) є відсутніми.

Так, відповідно до норм ст. 86 Закону № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Колегія суддів відхиляє покликання позивача на ст.ст. 8, 21, 22 Конституції України, ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення КС України № 1-29/2007 від 09.07.2007 року, рішення КС України № 1-21/2005 від 11.10.2005 року, № 8-рп/2005 від 11.10.2015 року, № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, № 4-рп /2007 від 18.06.2007 року та ряд інших рішень Конституційного Суду щодо звуження його права на призначення пенсії за вислугу років, як прокурору та/або слідчому органів прокуратури, оскільки позивач на дату запровадження змін до ст. 50-1 Закону № 1789 та ст. 86 Закону № 1697 щодо поетапного підвищення пенсійного віку не набув права на призначення пенсії за вислугу років.

Підсумовуючи наведені обставини справи, колегія суддів зазначає, що позивач у період з 26.07.2001 по 01.10.2011 не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії, тому у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону № 1789, на правовідносини, які виникли 21.05.2021 у зв`язку із зверненням позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії поширюється дія Закону № 1697; станом на 21.05.2021 вислуга позивача складає 20 років 3 місяці 9 днів, в т. ч. на посадах прокурорів - 17 років 11 місяців 11 днів, що є меншою від встановленої ст. 86 Закону № 1697 вислуги, за наявності якої особа має право на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову із зазначених вище мотивів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі № 260/5279/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 27 липня 2022 року.