Справа № 160/8940/22
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2022 року Справа № 160/8940/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, ОСОБА_1 , при обчисленні пенсії періодів роботи : з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно- монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд», з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста «Дніпрожилбуд» (ДЖС), з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на малому спільному підприємстві «Будівельник- Моком», з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати, ОСОБА_1 , до загального страхового стажу періоди роботи : з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно-монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд», з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста «Дніпрожилбуд» (ДЖС), з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на малому спільному підприємстві «Будівельник-Моком», з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 грудня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням всіх періодів трудової діяльності, які зазначені в трудовій книжці. Однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу повідомлено, що стаж роботи з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно-монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд», з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста «Дніпрожилбуд» (ДЖС), з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на малому спільному підприємстві «Будівельник-Моком», з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж» було відмовлено в перерахунку пенсії та зарахування спірних періодів роботи. Вказані відмови пенсійного органу позивач вважає незаконними, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 року відкрито провадження у справі № 160/8940/22. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
29.07.2022 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому він зазначив, що з вимогами, викладеними у позовній заяві не погоджується з наступних підстав. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що з 11.04.2018 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії за віком, однак було відмовлено у зв`язку з тим, що в трудовій книжці містяться неточні записи періодів роботи позивача, а саме: з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно-монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», оскільки є виправлення в даті прийняття на роботу і в даті наказу про прийняття на роботу, з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1», оскільки є виправлення в номері наказу про прийняття на роботу та в даті звільнення з роботи, з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста ДЖС, оскільки є виправлення в даті прийняття на роботу та неможливо визначити назву підприємства на печатці, якою завірено запис про звільнення з роботи, з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на Малому спільному підприємстві «Будівельник-Моком», оскільки запис про звільнення завірено печаткою УРСР, з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж», оскільки відсутнє перейменування товариства та за даними, наявними в реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування заробітної плати (доходу) за період з 1998 року по 2004 рік. Таким чином, на думку відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень, згідно з діючим законодавством, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , з 11.04.2018р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
09 грудня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням всіх періодів трудової діяльності, які зазначені в трудовій книжці.
- з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно-монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», оскільки є виправлення в даті прийняття на роботу і в даті наказу про прийняття на роботу;
- з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1», оскільки є виправлення в номері наказу про прийняття на роботу та в даті звільнення з роботи;
- з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста ДЖС, оскільки є виправлення в даті прийняття на роботу та неможливо визначити назву підприємства на печатці, якою завірено запис про звільнення з роботи;
- з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на Малому спільному підприємстві «Будівельник-Моком», оскільки запис про звільнення завірено печаткою УРСР;
- з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж», оскільки відсутнє перейменування товариства та за даними, наявними в реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування заробітної плати (доходу) за період з 1998 року по 2004 рік.
Відмови пенсійного органу в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 вважає протиправними, що й стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною 4 вказаної статті Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не взято до уваги та не зараховано до загального стажу періоди роботи за трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.01.1979 року позивач працював:
- з 08.07.1978 р. - прийнятий робочим п`ятого розряду в Будівельно-монтажне управління №23 треста «Карабахмеліоводбуд», що підтверджується наказом №5 від 08 липня 1978 року ( зпис №1 трудової книжки);
- з 20.06.1979 р. - звільнений за власним бажанням, що підтверджується Наказом №125 від 20 червня 1979 року відповідно до записом №2 у трудовій книжці, запис завірено печаткою підприємства;
- з 19.09.1979 року - прийнятий в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд» мулярем другого разряду Наказом №107-к від 19 вересня 1979 року, запис №4 у трудовій книжці;
- з 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» - звільнений за переведенням в ДПТУ-19 м. Дніпропетровська, Наказом №160-к від 27 грудня 1979 року, запис №6;
- з 02.12.1986 року - прийнятий інженером - методистом по фізкультурі і спорту за переведенням із Будівельного управління №4 треста «Дніпрожилбуд», Наказом №116-к від 01 грудня 1986 року, запис №15 у трудовій книжці;
- з 18.02.1988 року - звільнений за переведенням в Будівельне управління №8 треста «Дніпроміськбуд» за ст.36 п.5 КЗпП України , Наказом №49 параграф 1 від 18 лютого 1988 року, запис №16 у трудовій книжці;
- з 17.04.1995 року - прийнятий на посаду прораба на мале спільне підприємство «Будівельник-Моком», Наказом №11-к від 17 квітня 1995 року, запис №22 у трудовій книжці;
- з 13.06.1995 року - звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, Наказом №16-к від 13 червня 1995 року, запис №23 у трудовій книжці;
- з 11.07.1995 року - прийнятий на посаду прораба у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж», Наказом №58-к від 11 липня1995 року, запис №24 у трудовій книжці;
- з 14.04.2004 р. звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, Наказом №198-к від 14 квітня 2004 року, запис №25 у трудовій книжці.
Щодо не зарахування періодів роботи позивача з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р., з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року, з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. суд зазначає наступне.
На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
В свою чергу, відповідач відмовляючи в зарахування спірних періодів роботи позивача посилається на Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).
Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, заповнення дати народження особи, в порядок, що діяла на момент відкриття трудової книжки та подальше не дооформлення даної графи не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 з моменту призначення пенсії буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача з момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії з моменту призначення пенсії за віком.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно- монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд», з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста «Дніпрожилбуд» (ДЖС), з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на малому спільному підприємстві «Будівельник- Моком», відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Щодо не зарахування періоду роботи позивача з з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж», суд зазначає, наступне.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 цього Закону).
Відповідно до ст. 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.
За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.
Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1. 2. 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.
З огляду на вказані норми діючого законодавства суд приходить до висновку, що наявність у підприємства, де працювала особа, заборгованості зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи, за який не сплачено (не обліковуються) страхові внески, до трудового стажу працівника, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює за страхована особа. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків, нарахованих із заробітної плати цієї особи. Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).
Відмовляючи позивачу в зарахуванні певних періодів роботи та відповідної заробітної плати до страхового стажу при обчисленні пенсії, відповідач фактично покладає саме на застраховану особу відповідальність за неперерахування страхувальником відповідних страхових внесків, порушуючи тим самим вищенаведені положення чинного законодавства.
Таким чином, усі місяці роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та нараховувало відповідні страхові внески з неї, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні або незалежно від того, чи обліковуються вказані страхові внески відповідачем у реєстрі застрахованих осіб.
На підставі викладено, суд вважає законними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги позивача: визнати протиправними дії відповідача щодо не включення позивачу до страхового стажу періоду роботи позивача на ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж» з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи позивача на ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж» з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягнення витрати на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, ОСОБА_1 , при обчисленні пенсії періодів роботи : з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно- монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд», з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста «Дніпрожилбуд» (ДЖС), з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на малому спільному підприємстві «Будівельник- Моком», з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж».
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до загального страхового стажу періоди роботи : з 08.07.1978 р. по 20.06.1979 р. в Будівельно-монтажному управлінні №23 треста «Карабахмеліоводбуд», з 19.09.1979 року по 27.12.1979 року в «Жилбуд №1» треста «Дніпрожилбуд», з 02.12.1986 р. по 18.02.1988 р. в Житлово-комунальній конторі треста «Дніпрожилбуд» (ДЖС), з 17.04.1995 р. по 13.06.1995 р. на малому спільному підприємстві «Будівельник-Моком», з 11.07.1995 р. по 14.04.2004 р. у ТОВ «Лугпромбуд Сантехмонтаж».
Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 992,40грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили

Суддя С.В, Златін