Справа № 640/25843/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1, військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1, військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2017 року по 16 вересня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1.

Нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалась військовою частиною НОМЕР_3.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 424 від 07 листопада 2017 року, позивач був звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку контракту з посади начальника автомобільної служби озброєння кадру управління корпусу резерву Сухопутних військ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2017 року № 217 позивач був виключений зі списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м. Києва.

Оскільки в день виключення зі списків особового складу частини, відповідачем не було проведено остаточного розрахунку з позивачем за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, останній звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2020 року у справі № 640/19214/19 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

16 вересня 2020 року на виконання рішення суду відповідачем позивачу було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій.

Позивач вважає, що оскільки грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій не було виплачена йому своєчасно під час його звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу, відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України закріплює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частини перша, друга, четверта та сьома).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У постанові від 31.10.2019 у справі №825/598/17 Верховний Суд зазначив, що спеціальним законодавством не встановлено відповідальність роботодавця - військової частини за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику - військовослужбовцю всіх належних сум. Водночас з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Відповідно до матеріалів справи, позивача виключено зі списків особового складу військової частини 30 листопада 2017 року, а проведення остаточного розрахунку з ним відбулося лише 16 вересня 2022 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем порушено приписи ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні та зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2017 року по 16 вересня 2020 року, розрахований відповідно до Порядку № 100.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваного рішення із дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких