Справа № 420/7933/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7933/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицький О.І.,

суддів Семенюка Г.В. , Домусчі С.Д.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року по справі № 420/7933/22 за позовом ОСОБА_1 до директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області Клішиної Світлани Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.07.2022 позов ОСОБА_1 до директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області Клішиної Світлани Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди - повернув. На зазначену ухвалу суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.07.2022 зазначену апеляційну скаргу залишив без руху у зв`язку з тим, що по справі не сплачено судовий збір (державне мито) за подачу апеляційної скарги, не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів .

Враховуючи майновий стан сторони, стан здоров`я позивача, та те, що предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, суд частково задовольнив клопотання про звільнення від сплати судового збору, шляхом зменшення суми судового збору до 396,96 грн.

Відповідно частини 6 статті 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Відповідно пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставляння.

Відповідно пункту 5.8 розділу І Загальні положення Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищою Ради Правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 , офіційна електронна адреса це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

04.09.2021 ВРП на сайті Судова влада оприлюднила оголошення про створення та забезпечення функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС: Електронний кабінет, Електронний суд, підсистеми відеоконференцзв`язку (https://court.gov.ua/press/news/1173657).

Отже, перебіг процесуального строку, початок яких пов`язаний з моментом вручення процесуального документу учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставляння документів до Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС Електронний суд, порядок використання якої затверджено наказом ДП Центр судових сервісів від 22.09.2021 №74-ОД.

Так, відповідно до довідки про доставку електронного листа від 14.07.2022, копія ухвали апеляційного суду від 14.07.2022 була доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 в підсистемі ЄСІТС Електронний суд 14.07.2022 о 14:44 год.

Таким чином, документ вважається доставленим апелянту 14.07.2022, а тому недоліки апеляційної скарги мали бути усунені у строк до 24.07.2022 включно.

18.07.2022 на електронну адресу суду надійшло заперечення від ОСОБА_1 на вищезазначену ухвалу, у якій він вимагав задовольнити його клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Так, в обґрунтування вказаної заяви апелянтом зазначено, що він позбавлений можливості сплатити визначений судом розмір судового збору через те, що розмір його пенсії менше прожиткового рівня, а також те, що адміністративний позов обґрунтований бездіяльністю директора Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області ОСОБА_2 , яка полягає у зухвало-злочинному зволіканні власними посадовими обов`язками у здійсненні моніторингу дотримання адвокатами стандартів якості надання безоплатної правової допомоги, яку вони надають клієнтам за кошти державного бюджету, тобто позов спрямований на захист його соціальних прав.

Надаючи оцінку вказаній заяві слід виходити з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

"Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Отже, положення частини першої статті 133 КАС України як загальної норми, що регулює питання звільнення від сплати судового збору, деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону - статтями 5 та 8 Закону № 3674-VI, що свідчить про необхідність при застосуванні положень статті 133 КАС України та вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону № 3674-VI, застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року, справа № 0940/2276/18.

Апеляційний суд наголошує, що частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України Про судовий збір конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Так, наприклад оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг має на меті одержання вказаних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування.

Позаяк, предметом вказаного позову є оскарження дій відповідача суб`єкта владних повноважень, які полягають у зухвало - ганебному зволіканні нею власних посадових обов`язків.

Отже, предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Також слід зазначити, що повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь - які судові витрати, інакше вони неспроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування тощо).

Колегія суддів зазначає, що оцінку аргументам апелянта щодо звільнення від сплати судового збору було надано в ухвалі від 14.07.2022.

Нових доказів заперечення від 15.07.2022 з цього питання не містить.

При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Разом із тим, необхідність сплати судових витрат не може визнаватися обмеженням права доступу до суду, оскільки, за змістом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу. Так, згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

До того ж, колегія суддів зазначає, що додаткових пільг або звільнення від сплати судового збору у зв`язку із введенням воєнного стану законодавство наразі не передбачає. Тож, визначаючи суму судового збору, слід, як і раніше, керуватися нормами Закону України « Про судовий збір».

Водночас П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.07.2022 зменшив тягар судових витрат для ОСОБА_1 до 396,96 грн.

Проте в зазначений термін та на момент винесення даної ухвали від апелянта до суду не надійшло документа про сплату судового збору, а також доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Принагідно щодо апеляційної скарги та поданого заперечення ОСОБА_1 від 15.07.2021, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що образливі та лайливі слова, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ані в заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 по № 9901/324/19(П 11-632заі19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі N 9901/23/21 (провадження N 11-64заі21) вказано, що: "у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (див. аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі N 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі N 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі N 9901/324/19). Їхня наявність є достатньою для того, щоби суд відразу застосував наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС України (повернення, залишення без розгляду передбачених § 1 і § 2 глави 1 розділу II КАС України заяв, скарг, клопотань)".

Аналогічно ЄСПЛ, застосовуючи підпункт "а" пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах "Ржегак проти Чеської Республіки" від 14 травня 2004 року, заява N 67208/01, "Дюрінже та Грандж проти Франції" від 04 лютого 2003 року, заяви N 61164/00 та N 18589/02, "Guntis Apinis проти Латвії" від 20 вересня 2011 року, заява N 46549/06).

Згідно з частиною 4 статті 169 та частиною 2 статті 298 КАС України апеляційна скарга повертається особі, що її подала, якщо цією особою не усунуто недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги.

ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022, а тому є підстави для повернення апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ч. 4 ст.169 та ч.2 ст.298 КАС України -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року по справі № 420/7933/22 повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги, у відповідності до чинного законодавства.

Суддя-доповідач Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.