Справа № 160/2099/22
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року Справа № 160/2099/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить суд:
-визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, оформлену листом від 12.11.2021 року № 4042;
-зобов`язати Підгородненську міську раду Дніпровського району Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання позивача від 13 серпня 2021 року у встановленому законом порядку та прийняти рішення відповідно до вимог Земельного законодавства.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскарженої відмови відповідача, яка порушує гарантоване Конституцією України право на отримання земельної ділянки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 04.03.2022 року позовну заяву після відкриття провадження залишено без руху та у встановлений строк позивач усунув її недоліки, у зв`язку з чим ухвалою суду від 28.06.2022 року продовжено розгляд справи
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що під час прийняття оскарженої відмови діяв у спосіб, передбачений законодавством України.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що позивач був членом колгоспу ім. Мічуріна, яке у подальшому реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Кільченські зорі» Новомосковського району.
У державному акті на право колективної власності на землю від 02 грудня 1993 року серія ДПНв №000007 у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського позивач був відутній.
Вказані обставини також підтверджені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 року у справі №183/1108/20, яке набрало законної сили та яким визнано за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Кільченські зорі» Новомосковського району Дніпропетровської області.
13 серпня 2021 року позивач звернулася з відповідною заявою № 1027-ВЗД до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про виділення йому в натурі земельної частки (паю) відповідно до означеного рішення суду.
Утім, листом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 12.11.2021 №4042 позивача повідомлено, що згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Враховуючи, що в Підгородненській міській раді відсутня інформація щодо виділення, розподілу земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП «Кільченські зорі» на теперішній час Підгородненська міська рада проводить заходи, щодо виявлення нерозподілених, невитребуваних земельних часток (паїв) колишнього КСП «Кільченські зорі». Після виявлення вищезазначених земельних ділянок заява буде розглянута відповідно до норм чинного законодавства.
Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Пунктом 21 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720/95 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Пунктами 8, 16, 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України встановлено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу.
Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.
Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Статтею 1 цього Закону визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).
У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Так, згідно вказаної статті сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 вказаного закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Як встановлено судом, Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області листом від 12.11.2021 №4042 повідомила позивача про те, що в Підгородненській міській раді відсутня інформація щодо виділення, розподілу земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП «Кільченські зорі», на теперішній час Підгородненська міська рада проводить заходи щодо виявлення нерозподілених, невитребуваних земельних часток (паїв) колишнього КСП «Кільченські зорі». Після виявлення вищезазначених земельних ділянок заява буде розглянута відповідно до норм чинного законодавства.
Отже, відповідачем порушено порядок розгляду заяви позивача, оскільки відповідачем не розглядалося спірне питання на пленарному засіданні сесії ради та не приймалось відповідного рішення по суті.
У розглянутому випадку, порушення відповідачем порядку розгляду заяви позивача, є, на думку суду, фундаментальним порушенням процедури, що має наслідком прийняття неправомірного рішення у формі листа.
Крім того, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву стосовно п. 27 розділу X перехідних положень Земельного кодексу України, яким визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, суд відхиляє, як недоречне, адже заява позивачем була подана у серпні 2021 року, а відповідь надана листом від 12.11.2021 №4042, тобто до введення воєнного стану на території України.
Критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позову.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у даному випадку є визнання протиправною бездіяльності Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви позивача від 13 серпня 2021 року вх. №1027-ВЗД про виділення земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Кільченські зорі» та зобов`язання Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 13 серпня 2021 року вх. №1027-ВЗД про виділення земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Кільченські зорі».
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 13 серпня 2021 року вх. №1027-ВЗД про виділення земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Кільченські зорі».
Зобов`язати Підгородненську міську раду Дніпровського району Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 13 серпня 2021 року вх. №1027-ВЗД про виділення земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Кільченські зорі».
Стягнути на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) ,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровській області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна