Справа № 380/26082/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/26082/21 пров. № А/857/7550/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі №380/26082/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Соновл» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Мартинюк В.Я., час ухвалення -11.29 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 08.04.2022),-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «СОНОВЛ» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області за участю другого відповідача Комісії Головного управління ДПС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №3459854/41278653 від 02.12.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач обмежився лише загальною оцінкою, зазначивши про наявність у нього податкової інформації, що свідчить про здійснення ним ризикових операцій. При цьому, не конкретизувавши що саме стало підставою для прийняття такого рішення та на яку саме інформацію він посилається. Вказує, що разом із таблицею даних платника податку на додану вартість ним надано також контролюючому органу письмові пояснення до вказаної таблиці та копії документів необхідних для прийняття рішення про врахування таблиці даних платника податку на додану вартість. Відтак, правові підстави для прийняття спірного рішення відсутні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 р. позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення прийняте Комісією Головного управління ДПС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №3459854/41278653 від 02.12.2021 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Приватного підприємства «СОНОВЛ» понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується із рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального законодавства та не було враховано усіх обставин справи.

Апелянт зазначає, що ним було встановлено невідповідність визначених позивачем в таблиці даних видів діяльності наявним у нього основним засобам, а саме згідно звітності за формою 20-ОПП позивачем не вказана достатня кількість основних засобів необхідних для виробництва кормів.

Зазначає, що відповідно до наявної податкової інформації позивач подавав на реєстрацію податкові накладні зовсім за іншою номенклатурою, ніж це передбачено (кукурудза відсутня в придбанні), про що свідчить Єдиний реєстр податкових накладних. Відтак, у нього були законні підстави для прийняття спірного рішення.

За результатами обговорення Комісією прийнято рішення №3459854/41278653 від 02.12.2021 року про неврахування таблиці даних платника ПП «СОНОВЛ». Підстава неврахування була наявна в ГУ ДПС у Львівській області інформація, що свідчить про здійснення платником податку ризикових.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначає, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Головне управління ДПС у Львівській області вважає, що позивачем не доведено те, що розмір витрат є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Враховуючи вищенаведене, позивач належним чином необгрунтував суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданими адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витрачених адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не дослідивши ретельно усіх обставин зазначив хибне припущення щодо невідповідності визначених в таблиці даних платника податків видів діяльності наявним основним засобам. Вказує, що є суб`єктом господарювання, який займається переробкою сої та олію соєву та макуху соєву. Однак, з метою отримання прибутку займається також іншими видами господарської діяльності, які не заборонені чинним законодавством, зокрема оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, що також має попит серед контрагентів підприємства. Відповідачем не було враховано, що згідно з письмовими поясненнями до таблиці ним було укладено договір на поставку сільськогосподарської сировини, відповідно до якого йому мали поставити у власність кукурудзу. Ці обставини підтверджуються договором №01/11/21 та видатковими накладними. Оскільки постачальник за цим договором не є платником податку на додану вартість, відповідно податкові накладні не складалися, а тому відповідач не міг ідентифікувати факт придбання ним кукурудзи для подальшого продажу іншим контрагентам.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що 30.11.2021 року позивачем було складено та направлено контролюючому органу таблицю даних платника податку на додану вартість (код згідно УКТЗЕД ) із відповідними письмовими поясненнями до вказаної таблиці, які містяться в матеріалах справи.

Згадану таблицю відповідачем було прийнято до розгляду та зареєстровано 30.11.2021 року за №, що підтверджується відповідною квитанцією №2.

Комісією Головного управління ДПС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №3459854/41278653 від 02.12.2021 року у зв`язку із наявністю у Головному управлінні ДПС у Львівській області податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем під час прийняття рішення про врахування або неврахування поданої позивачем таблиці та письмових пояснень не було у повній мірі досліджено усіх взаємовідносин, які відбувалися між позивачем та його контрагентами (оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, у томи числі кукурудзою), тому у відповідача були відсутні підстави для неврахування поданої позивачем таблиці даних платника податку на додану вартість.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до п.п. 16.1.2 та 16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначається Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок № 1165).

Відповідно до п.2 Порядку №1165 таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Відповідно до п.12 Порядку №1165 платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою.

Згідно із п.13 Порядку №1165 у таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

У відповідності до п.14 Порядку №1165 таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (п.16 Порядку №1165).

Як передбачено у п.17 Порядку №1165 у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.

Відповідно до п.19 Порядку №1165 у разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі, комісії контролюючих органів мають право прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Згідно із абзацом другим п.25 Порядку №1165 комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Змістом спірних правовідносин є рішення прийняте Комісією Головного управління ДПС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №3459854/41278653 від 02.12.2021 року.

Позивач, у відповідності до п.п.12, 14 Порядку №1165, скористався своїм правом та подав контролюючому органу таблицю даних платника податку на додану вартість разом із відповідними письмовими поясненнями до неї.

Відповідач, відмовляючи позивачу у врахуванні згаданої таблиці зазначив у спірному рішенні лише загальну причину наявність податкової інформації, що свідчить про здійснення ним ризикових операцій.

Колегія судді апеляційного суду зазначає, що суд першої інстанції з урахуванням п.17 Порядку №1165, правильно вказав, що законодавець у даному випадку встановлює перелік обов`язкової для фіксації в рамках рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість інформації. Без деталізації такого роду інформації відповідне рішення не може вважатися належним чином оформленим. Податковий орган у згаданому рішенні повинен зазначити конкретну причину, на підставі якої ним не було враховано подану таблицю даних платника податку.

При цьому, навіть якщо припустити, що у спірному рішенні контролюючим органом була б зазначена деталізована інформація, зокрема та, на яку він посилається у відзиві у даній справі (подання позивачем на реєстрацію податкових накладних за іншою номенклатурою, ніж це передбачено: відсутність у придбанні кукурудзи), така спростовується аргументами, які позивач вказав у своїх поясненнях долучених до поданої ним таблиці.

Зокрема, на підтвердження зазначеного в матеріалах справи містяться також докази, які вказують на наявність достатніх підстав для прийняття відповідачем рішення про врахування ним вказаної таблиці: договір поставки сільськогосподарської продукції №11/11/21 від 11.11.2021 року; специфікація до вказаного договору №1; видаткові накладні №79, №80 від 11.11.2021 року, №19 від 05.11.2021 року, №23 від 09.11.2021 року; товарно-транспортні накладні №79, №80 від 11.11.2021 року, №02 від 05.11.2021 року, №03 від 09.11.2021 року; виписка з банківського рахунку позивача за період з 01.11.2021 року по 26.11.2021 року).

Апеляційний суд також зазначає, що при поданні звітності за формою 20-0ПП від 11.09.2017 року Позивачем не були зазначені основні засоби, що використовуються ним у господарській діяльності. І такий принцип є доцільним з огляду хоча б на те, що дефініції понять «об`єкти оподаткування» та «основні засоби» є відмінні. І, як правило, той чи інший «об`єкт оподаткування» поглинає основні засоби, що використовуються у господарській діяльності.

Проте, увесь список основних засобів був долучений до пояснень, що є обов`язковими при поданні таблиці даних платника податку на додану вартість (п. 14 Порядку Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11 грудня 2019 р. № 1165, надалі за текстом - Порядок № 1165), відтак Відповідач на момент прийняття рішення про неврахування таблиці даних був ознайомлений з ними і міг надати об`єктивну оцінку можливості здійснення діяльності Позивачем.

На зазначене вище вказує й сама ДПС України у листі від 17.07.2020 р. №2937/ ІПК/99-00-12-01-03-06.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем під час прийняття рішення про врахування або неврахування поданої позивачем таблиці та письмових пояснень не було у повній мірі досліджено усіх взаємовідносин, які відбувалися між позивачем та його контрагентами (оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, у томи числі кукурудзою), тому у відповідача були відсутні підстави для неврахування поданої позивачем таблиці даних платника податку на додану вартість.

Що стосується доволів апелянта про встановлення ним невідповідності визначених позивачем в таблиці даних видів діяльності наявним у нього основним засобам, то колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

ПП «Соновл» є суб`єктом господарювання, який займається переробкою сої (код товару УКТ ЗЕД 120 190 000) на олію соєву (КВЕД 10.41 код товару УКТ ЗЕД ) та макуху соєву (КВЕД 10.91, код товару УКТ ЗЕД 2 304 000 000).

Основним видом діяльності підприємства є виробництво олії та тваринних жирів. Однак, підприємство з метою отримання прибутку займається й іншими видами господарської діяльності, які не заборонені чинним законодавством, зокрема оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, що також має попит серед контрагентів підприємства. Таке право суб`єкта господарювання передбачено установчими документами підприємства та не заборонено законом.

Відповідачем не було враховано, що згідно з Письмовими поясненнями до таблиці даних платника податку на додану вартість позивачем було укладено Договір на поставку сільськогосподарської сировини № 01/11/21 від 01.11.2021 року, за яким фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код у ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що діє на підставі Виписки з ЄДР (Постачальник) зобов`язується поставити (продати) у власність Позивачу, який зазначений в цьому Договорі поставки як Покупець кукурудзу (товар), а Покупець зобов`язується приийяти (придбати) товар та оплатити його на умовах цього Договору ( п.п. 1.1 Договору № 01/11/21). Ці обставини підтверджуються Договором № 01/11/21, видатковими накладними №23 від 09.11.2021 року та №19 від 05.11.2021 року.

Згідно з Письмовими поясненнями, 11.11.2021 року за Договором поставки сільськогосподарської продукції №11/11/21 Позивачем поставлено ПП «Ефективна відгодівля тварин - Захід» () товар кукурудзу, що підтверджується видатковою накладною №79 від 11.11.2021 року, видатковою накладною №80 від 11.11.2021 року, товаро - транспортною накладною №79 від 11.11.2021 року, товаро - транспортною накладною №80 від 11.11.2021 року, Договором поставки сільськогосподарської продукції № 11/11/21.

Придбання та поставка товару свідчить, що Позивачем здійснюється оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 (код у ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) не є платником податку на додану вартість, відповідно податкові накладні у цьому випадку не складалися, тому органи ДПС не могли ідентифікувати факт придбання Позивачем кукурудзи для подальшого продажу іншим контрагентам.

Позивачем надано копію договору оренди нерухомого майна (частини майнового комплексу з виробничо-складськими та підсобними приміщеннями та земельних ділянок під ними) №30/04 від 30.04.2021 року, платіжне дорученнями №138 від 19.10.2021 року, №163 від 02.11.2021 року, які стосуються оплати оренди вказаного майна, список основних засобів позивача станом на 01.11.2021 року та штатний розпис, який введений в дію 01.06.2021 року, які спростовують наведені доводив податкового органу.

З урахуванням наведених обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд зазначає, що позивачем було дотримано усіх вимог, передбачених Порядком № 1165 щодо подачі таблиці даних платника податку на додану вартість, тоді як Відповідач не дослідив усіх обставин справи та дійшов хибного висновку, що позивачем подавалися на реєстрацію ПН зовсім за іншою номенклатурою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що рішення №3459854/41278653 від 02.12.2021 року вказаним критеріям не відповідає, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати у розмірі 8000 грн. 00 коп., на підтвердження чого надано договір про надання правничої допомоги №14/2020 від 23.01.2020 року та додаток до договору №3 від 13.12.2021 року, з якого вбачається, що вартість правничої допомоги наданої позивачу адвокатським об`єднанням «Пролекс» становить 8000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 8000,00 грн. є неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 40000 грн. є вірним.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі №380/26082/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 28.07.2022