Справа № 580/3907/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3907/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20 липня 2020 року щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу з 15 липня 2020 року пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку, зазначених у довідках від 30 червня 2020 року № 16/10/23-70-05-43 та від 15 липня 2020 року №18/10/23-70-05-43.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" з 15 липня 2020 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2022 року заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20 та здійснити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ зі встановленням розміру пенсії 60 відсотків від суми його заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомити Черкаський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів протягом одного місяця після надходження даної ухвали.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не виконано рішення суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20 в повному обсязі, оскільки не здійснено нарахування та виплату пенсії позивача у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу", тобто зі встановленням 60 відсотків від заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати окрему ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2022 року в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи, не встановлено факту виконання рішення суду в межах повноважень покладених на органи Пенсійного фонду України та прийнято рішення про додаткове реагування шляхом постановлення окремої ухвали.

Окремо звертає увагу, що судом першої інстанції не повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про розгляд заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги оскільки відповідач в порушення ст. 37 Закону України "Про державну службу" здійснив нарахування з нульової ставки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду у справі №823/1989/18 фактично виконано, а незгода із діями щодо припинення виплати пенсії може бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як встановлено судом, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року (набрало законної сили 05 грудня 2020 року) адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" з 15 липня 2020 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

11 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку зазначеного у довідках Черкаської митниці ДФС від 15 липня 2020 року №18/10/23-70-05-43 та від 30 червня 2020 року №16/10/23-70-05-43.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 24 лютого 2021 року №973-818/О-02/8-2300/21 повідомило позивача, що після переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" розмір пенсії зменшився. Подані позивачем довідки про заробітну плату від 30 червня 2020 року №16/10/23-70-05-43 та від 15 липня 2020 року № 18/10/23/70-05-43 на посаді завідувача сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Черкаської митниці ДФС не віднесено до категорії посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі №580/985/21 (набрало законної сили 12 травня 2021 року) позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 10 лютого 2021 року про нарахування пенсії державного службовця по інвалідності ІІ група відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 лютого 2021 року про нарахування пенсії державного службовця по інвалідності ІІ група відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення по суті з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем прийнято рішення від 24 травня 2021 року №05 яким позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 07 липня 2021 року у справі №580/3578/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24 травня 2021 року №05 щодо відмови в перерахунку з 15 липня 2020 року пенсії ОСОБА_1 , як державного службовця з інвалідності 2 групи відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" із суми заробітку 60%, зазначеної в довідках Черкаської митниці ДФС від 15 липня 2020 року №18/10/23-70-05-43 та від 04 січня 2021 року №1/10/23-70-00-43 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 з 15 липня 2020 року перерахунок пенсії державного службовця з інвалідності 2 групи відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" із суми заробітку 60%, зазначеної в довідках Черкаської митниці ДФС від 15 липня 2020 року №18/10/23-70-05-43 та від 04 січня 2021 року №1/10/23-70-00-43 та здійснити виплату між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією з 15 липня 2020 року до моменту здійснення перерахунку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі №580/3578/21 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі, що предмет спору у даній справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі №580/985/21 з урахуванням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20.

З урахуванням викладеного позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з заявою від 17 лютого 2022 року в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 15 липня 2020 року у розмірі 1769 грн., (без урахування заробітної плати);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вжити заходи щодо усунення порушень вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 370 КАС України шляхом здійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця з 15 липня 2020 року, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20, відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, згідно якої розмір пенсії становить 60 відсотків суми заробітної плати ОСОБА_1 , з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року (набрало законної сили 05 грудня 2020 року) у справі №580/3907/20 встановлено, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з ст. 37 Закону України "Про державну службу", а тому наявні підстави для переведення останнього з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу".

Отже, вказаним рішенням покладено обов`язок на відповідача здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, вказаною нормою передбачено призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідачем на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20 переведено позивача на пенсію державного службовця по інвалідності без врахування довідок, у зв`язку з чим розмір пенсійної виплати суттєво зменшився.

Водночас відповідачем не здійснено нарахування та виплату пенсії позивача у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу", тобто зі встановленням 60 відсотків від заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що свідчить про невиконання рішення суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/3907/20 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та зобов`язання вчинити певні дії у справі №580/3907/20.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про розгляд заяви в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч.1).

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (ч. 3).

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання (ч. 5).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем разом з заявою про визнання протиправними дій в порядку ст. 383 КАС України від 17 лютого 2022 року надано фіскальний чек від 17 лютого 2022 року № ПН55, яким підтверджується направлення зазначеної копії заяви на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Колегія суддів звертає увагу, що заява позивача від 17 лютого 2022 року розглянута судом першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України в порядку письмового провадження 16 березня 2022 року, отже доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними та необґрунтованими

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 249, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 383 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку