Справа № 160/7393/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2022 року Справа № 160/7393/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якій позивач просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 29.03.2022 року та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди:
з 01.01.1991 року по 05.03.2001 та з 19.01.2004 по 14.03.2005 р. - робота в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району;
з 06.03.2001 по 18.01.2004 - декретна відпустка по догляду за дитиною до 3х років;
з 06.04.2005 по 31.03.2006 року - перебування на обліку у Нікопольському центрі зайнятості;
з 13.02.1980 по 09.04.1984 - робота в магазині №12 на посаді робочої в селищі Ягодне, Магаданської області.
В обґрунтування позову, позивач посилається на протиправну відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки має достатнього підтвердженого стажу для виходу на пенсію.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Відповідачами надіслано відзив на позов, в якому зазначено, про те, що позивач дійсно надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву та документи для призначення пенсії за віком. За результатами розгляду наданих документів встановлено відсутність права позивача на призначення пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 29.03.2022 р. про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У вищевказаному рішенні зазначено, що: «Страховий стаж особи становить 20 років 10 місяців 00 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за даними документами до страхового стажу не зараховано:
період навчання, оскільки в свідоцтві № НОМЕР_2 відсутня дата зарахування;
період роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_3 від 22.06.1992 оскільки відсутня дата народження, що порушує порядок ведення трудових книжок (з порушенням пункту 2.13 інструкції про порядок ведення трудових книжок № 58 від 29.07.1993);
період роботи в колгоспі з 01.01.1991 по 31.12.2003 згідно трудової книжки № НОМЕР_3 від 22.06.1992, оскільки відсутня уточнююча довідка про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні;
не враховано період по безробіттю з 06.04.2005 по 31.03.2006
не враховано догляд за дитиною до 3х років ( ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) так, як в свідоцтві про народження відсутня відмітка про видачу паспорта та відсутня довідка УСЗН про період перебування по догляду до 3-х років;
не зараховано період роботи з 13.02.1983 по 09.04.1984 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки наказ про звільнення №296-К від 13.07.1984 року, а дата звільнення - 09.04.1984».
Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України та пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, період роботи з 13.02.1980 по 09.04.1984 згідно трудової книжки НОМЕР_4 підлягає зарахуванню.
Щодо періоду роботи з 01.01.1991 року по 05.03.2001 та з 19.01.2004 по 14.03.2005 р., то суд зазначає, що позивачка працювала в колгоспі Аврора на різних посадах. Також, в трудовій книжці наявні записи про виконання річного мінімуму трудової участі.
Таким чином, вказаний період підлягає зарахуванню.
Щодо періоду перебування в декретній відпустці по догляду до 3х років з 06.03.2001 по 18.01.2004, то суд зазначає, що відповідачі не надали нормативного обґрунтування своєї позиції щодо неврахування вказаного періоду.
Щодо періоду період по безробіттю з 06.04.2005 по 31.03.2006, то суд зазначає, наступне.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 20 квітня 2022 року у справі №638/7217/16-а: «Таким чином, законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного».
Суд зазначає, що у трудовій книжці НОМЕР_5 зазначено про виплату допомоги по безробіттю (06.04.2005) та припинення виплати (31.03.2006).
Отже, вказаний період підлягає зарахуванню.
Статтею 8 Закону № 1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивачки про призначення пенсії за віком визначено ГУ ПФУ у Львівській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн., з огляду на те, що позовні вимоги задоволені лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 29.03.2022 року та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди:
з 01.01.1991 року по 05.03.2001 та з 19.01.2004 по 14.03.2005 р. - робота в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району;
з 06.03.2001 по 18.01.2004 - декретна відпустка по догляду за дитиною до 3х років;
з 06.04.2005 по 31.03.2006 року - перебування на обліку у Нікопольському центрі зайнятості;
з 13.02.1980 по 09.04.1984 - робота в магазині №12 на посаді робочої в селищі Ягодне, Магаданської області.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова