Справа № 160/8911/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року Справа № 160/8911/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що юридичною підставою для прийняття наказу відповідач-1 вказав пп.80.2.5 п.80.2. ст.80 ПКУ. Позивач наголошує на тому, що для проведення фактичної перевірки мають існувати фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки. Передумовою проведення фактичної перевірки, з підстави, передбаченої пп.80.2.5 п.80.2. ст.80 ПКУ, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби. На думку позивача, оцінка правомірності наказу про проведення фактичної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому, «підстава» це не нумероване позначення вищенаведеної норми, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під «підставою» у пп.80.2.5 п.80.2. ст.80 ПКУ необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини. Крім цього, позивач наголошує, що оскаржуваний наказ не містить періоду, який буде перевірятися під час фактичної перевірки. Також позивач зазначає, що посилання на статтю 102 ПКУ, яка визначає загальні строки давності та їх застосування, є недостатнім під час прийняття оскаржуваного наказу. Підсумовуючи позивач зауважив, що провадження господарської діяльності позивача безпосередньо залежить від відповідних ліцензій, в свою чергу, підставою анулювання вищенаведених ліцензій є недопуск до проведення перевірки організованої на підставі оскаржуваного наказу. У зв`язку з чим, позивач вважає, що необхідно зобов`язати відповідача-2 утриматися від вчинення дій щодо прийняття розпорядження про анулювання вищенаведених ліцензій. Таким чином, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
28.06.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
18.07.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому порядку інформації про порушення законодавства у цій сфері. Тобто, на думку відповідача-1 достатньо лише факту покладення на відповідача-1 функцій зі здійснення контролю за дотриманням законодавства у відповідній сфері правовідносин. Таким чином, підстави проведення фактичної перевірки позивача були належним чином визначені в оскаржуваному наказі. Також відповідач-1 зауважив, що контролюючий орган має право призначити проведення перевірки за 1095 днів, що передують призначенню відповідної перевірки, а отже призначення перевірки поза межами вказаного періоду є прямим порушенням норм податкового законодавства. В свою чергу, в оскаржуваному наказі було зазначено посилання на 102 ПКУ, що є достатнім для прийняття даного наказу. Підсумовуючи відповідач-1 зауважив, що під час виїзду на фактичну перевірку позивача та після ознайомлення представника позивача з оскаржуваним наказом та направленнями на проведення перевірки представником позивача відмовлено в отриманні наказу та підпису у направленнях, а також відмовлено у допуску на територію підприємства для проведення фактичної перевірки, що підтверджується актом №1036/04-36-09-02/36710304 від 27.06.2022 року. З урахуванням вищенаведеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Державна податкова служба України отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками 04.07.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, як і заяви про визнання позовних вимог, а також не подав витребувані судом документи.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
22.07.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив, в якій підтримало свою позицію, викладену у позовній заяві.
29.07.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із запереченнями на відповідь на відзив, в якій відповідач-1 підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Види діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро»: Основний: 11.01 Дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв; Інші: 01.21 Вирощування винограду; 11.02 Виробництво виноградних вин; 11.04 Виробництво інших недистильованих напоїв із зброджуваних продуктів; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.34 Оптова торгівля напоями; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 11.03 Виробництво сидру та інших плодово-ягідних вин; 11.05 Виробництво пива; 11.07 Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки; 17.12 Виробництво паперу та картону; 18.12 Друкування іншої продукції; 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 56.30 Обслуговування напоями; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.40 Лізинг інтелектуальної власності та подібних продуктів, крім творів, захищених авторськими правами; 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів.
Також в даному наказі зазначено, що період діяльності, який буде перевірятись: згідно ст.102 ПКУ та наказано розпочати перевірку з 27.06.2022 року, тривалістю не більше 10 діб.
На підставі зазначеного наказу Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області виписано направлення на проведення фактичної перевірки ТОВ «АБК Дніпро» №1910 та №1911 від 27.06.2022 року.
27.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернулось до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою, в якій посилалось на незаконність оскаржуваного наказу та просило утриматись від вчинення протиправних дій відносно позивача щодо проведення перевірки.
Вказані обставини слугували для звернення до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу видання наказу про проведення фактичної перевірки, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПКУ фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки закріплено в статті 80 ПКУ.
Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;
Таким чином, обов`язковими обставинами (передумовами) для проведення фактичної перевірки згідно підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
При цьому, повинні існувати конкретні фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки, а підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.
В свою чергу, в даному наказі не міститься посилання на інформацію про порушення позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального та не зазначено будь-яких посилань на конкретні підстави призначення такої перевірки.
Суд зауважує, що відповідачами також не надано до суду вищенаведеної інформації, яка могла слугувати підставою для прийняття оскаржуваного наказу про проведення фактичної перевірки та не зазначено конкретних підстав призначення фактичної перевірки позивача.
В свою чергу, щодо доводів відповідача-1, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому порядку інформації про порушення законодавства у цій сфері та достатньо лише факту покладення на контролюючий орган функцій зі здійснення контролю за дотриманням законодавства у відповідній сфері правовідносин для проведення фактичної перевірки, суд зазначає, що вказані доводи відповідача-1 випливають з правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 25.01.2019 року у справі №№812/1112/16, від 07.11.2019 року по справі №140/391/19 та від 10.04.2020 року у справі №815/1978/18.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При виборі застосування норм права, зокрема, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, суд застосовує висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду, які за часом прийняття найбільш наближені до дати виникнення спірних правовідносин.
Вирішуючи питання правомірності не зазначення в оскаржуваному наказі періоду діяльності позивача, який підлягає перевірці, а посилання лише на загальну норму Податкового кодексу України, а саме статтю 102, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз.1 п.102.1 ст.102 ПКУ контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно абз.3 п.81.1 ст.81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Суд звертає увагу, що спірний наказ не містить зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.
В свою чергу, відповідачами не надано до суду інших доказів, з яких можливо встановити період діяльності позивача, який підлягає перевірці на підставі оскаржуваного наказу.
Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту в частині визначення періоду, який підлягає перевірці.
З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області при винесені оскаржуваного наказу діяло не на підставі та не в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та винесло з порушенням вимог пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України наказ №1534-п від 27.06.2022 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АБК ДНІПРО».
Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ №1534-п від 27.06.2022 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АБК ДНІПРО», винесений Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд зазначає, що станом на момент винесення судом рішення у справі вищенаведені докази в матеріалах справи також відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1,2 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Убезпечення в майбутньому відповідача-2 від вчинення певних дій не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що означена позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача.
Керуючись ст. 77, 90, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський