Справа № 161/7301/22
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7301/22
Провадження № 2-а/161/195/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: інспектор Управління патрульної поліції у Волинській області молодший лейтенант поліції Фіщук Юрій Ярославович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

09 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: інспектор Управління патрульної поліції у Волинській області молодший лейтенант поліції Фіщук Ю. Я., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області молодшого лейтенанта поліції Фіщука Ю. Я. серії ЕАО №5376631 від 08 травня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказана постанова мотивована тим, що 08 травня 2022 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. Набережна в м. Луцьк без поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху.

Позивач вважає вищевказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». На переконання позивача, враховуючи, що інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів доказами факту порушення ним Правил дорожнього руху, законні підстави для здійснення контролю за наявністю в нього страхового полісу були відсутні, а тому вимоги посадової особи про пред`явлення відповідних документів є незаконними, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 травня 2022 року серії ЕАО №5376631, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Ухвалою судді від 14 червня 2022 року адміністративний позов прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04 липня 2022 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 08 травня 2022 року приблизно об 11 год. 57 хв. екіпажем патрульної поліції було помічено автомобіль Honda Civic, номерний знак якого був затертий, що не давало змогу чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, що є порушенням п. 2.9 в) Правил дорожнього руху. Рішення про зупинку транспортного засобу було прийнято на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». На вимогу патрульної поліції водій транспортного засобу Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , яким виявився ОСОБА_1 , зупинився. Під час перевірки документів було встановлено, що транспортний засіб перебуває на транзитній реєстрації. Крім того, встановлено, що у водія був відсутній поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху. На переконання сторони відповідача, оскаржувана постанова є законною, справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк уповноваженою особою під час виконання службових обов`язків з дотриманням процедури розгляду справи. Викладаючи свою позицію в позовній заяві, ОСОБА_1 помилково вважає, що підстав для його зупинки та перевірки документів не було. На думку представника відповідача, ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд установив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5376631 від 08 травня 2022 року, складеною інспектором Управління патрульної поліції у Волинській області молодшим лейтенантом поліції Фіщуком Ю. Я., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (а. с. 6).

За змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 08 травня 2022 року об 11 год. 57 хв. в м. Луцьк по вул. Набережна, 5 керував транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса або обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, всі сумніви про доведеність провини особи трактуються на її користь.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 4) зупинення транспортного засобу.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено перелік причин для зупинення транспортних засобів, серед яких:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати від особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Верховний Суд у постанові № 686/11314/17 від 15 березня 2019 року зазначив, що поліцейський вправі вимагати від водія пред`явити документи на транспортний засіб у випадку, якщо водій порушив Правила дорожнього руху із обов`язком задокументувати та довести факт порушення ПДР. Якщо при цьому відносно водія не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР та поліцейський не задокументував та не довів факту порушення водієм ПДР, то його вимоги щодо пред`явлення документів є неправомірною.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що підставою зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, стало порушенням останнім п. 2.9 в) Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача та висунення йому вимоги про пред`явлення документів стало те, що номерний знак автомобіля Honda Civic був затертий, що не давало змогу чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей про причини зупинення позивача, а лише констатує факт відсутності у водія страхового полісу. Крім того, в оскаржуваній постанові є вказівка про здійснення відеофіксації правопорушення, зокрема, в п. 7 «До постанови додаються» зазначено «відео з бодікамери 475671», однак такий відеофайл не доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву. Жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідачем не пред`явлено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд ураховує, що відповідач не задокументував та не довів факту порушення позивачем п. 2.9 в) Правил дорожнього руху. Доводи відзиву на позовну заяву не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду.

Таким чином, суд погоджується з аргументами позову щодо неправомірності вимоги поліцейського до позивача про пред`явлення страхового полісу, оскільки порушення позивачем п. 2.9 в) Правил дорожнього руху не доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховані висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

На підставі наведеного, а також враховуючи, що суб`єкт владних повноважень не спростував доводи позивача, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання оскаржуваної постанови протиправною до задоволення не підлягають, оскільки нормами адміністративного судочинства за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, до повноважень місцевого загального суду не входить визнання дій противоправними.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: в частині вимог позивача про скасування постанови.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст. 2, 5-10,20,44,47,48,241,243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області молодшого лейтенанта поліції Фіщука Юрія Ярославовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5376631 від 08 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь