Справа № 440/15672/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15672/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності ОСОБА_1 ;

- скасувати як незаконного висновку Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 18.10.2021 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 яким встановлено відсутність підстав для виплати такої допомоги;

- зобов`язати Головного управління Національної поліції України в Полтавській області з урахуванням п.3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі заяви від 21.09.2020 про виплату ОГД у разі втрати працездатності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу з пункту 3 частини 1 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки позивачем надано належні документи на підтвердження визначення йому інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманого під час виконання ним службових обов`язків. На переконання позивача, отримана ним травма, внаслідок якої встановлено інвалідність ІІ групи отримана саме під час виконання службових обов`язків, відтак стягненню з відповідача підлягає саме одноразова грошова допомога у разі втрати працездатності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

29.12.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач проти задоволення вимог заперечив, вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги на на підставі пункту 3, ні на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про національну поліцію". Звернув увагу суду на те, що отримана позивачем травма виникла під час гри у волейбол, а тому обставини події суперечать кваліфікації нещасного випадку, оскільки відповідно до пункту 3.11 наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок стався унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни, а "особиста необережність" є недотриманням мір безпечної життєдіяльності.

10.01.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти відзиву заперечував та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26 жовтня 1995 року по 06 листопада 2015 року перебував на службі в МВС України, а з листопада 2015 року по 30 червня 2020 року проходив службу в Національній поліції.

24 січня 2002 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора групи комплектування відділу по роботі з особовим складом Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області, виконуючи свої службові обов`язки, перебуваючи в приміщенні спортивної зали Кременчуцького МУ, на зайняттях з фізичної підготовки, під час гри у волейбол, отримав від когось з гравців удар в область лівого коліна, після чого на деякий час втратив свідомість, на лікарняному перебував до 28.02.2002 з діагнозом «розрив зв`язок лівого колінного суглобу».

05 квітня 2017 року Комісією ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області складено акт розслідування нещасного випадку форми Н-5*, що стався 24 січня 2002 року близько 11 год. 0 хв.

Цього ж дня начальником ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області затверджено акт № 2 про нещасний випадок.

За висновками зазначених актів, подія, яка трапилася із ОСОБА_1 , є нещасним випадком при виконанні службових обов`язків відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346.

22 червня 2020 року позивача було оглянуто військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області», де відповідно до свідоцтва про хворобу від 22 червня 2020 року № 147/с йому встановлено діагноз, що пов`язаний з проходженням служби в поліції.

Згідно витягу з наказу № 271 о/с від 30.06.2020 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) підполковника поліції ОСОБА_1 (0061479), заступника начальника Кременчуцького відділу поліції, 30 червня 2020 року.

21.09.2020 МСЕК видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 095130, згідно якої ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, з зазначенням причини інвалідності «травма пов`язана з виконанням службових обов`язків».

21 вересня 2020 року МСЕК видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 095130, згідно якої ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, з зазначенням причини інвалідності "травма пов`язана з виконанням службових обов`язків".

21 вересня 2020 року позивачем подано заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Листом від 14.12.2020 № 29/М-31/Оп відповідачем повідомлено, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги були сформовані відповідно Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 (у редакції наказу МВС України від 21.09.2017 року № 788 та наказу МВС України від 05.04.2019 № 249) та 14.12.2020 розглянуті комісією ГУНП в Полтавській області на підставі пп.3 п.1 ст. 97 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (зі змінами). На виконання п. 1 розділу III Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, зазначеного вище, службою державного нагляду за охороною праці опрацьовані надані ОСОБА_1 матеріали розслідування нещасного випадку, щодо відповідності їх вимогам Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346 (далі - Порядок), та повідомлено, що акти розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 24.01.2002, оформлені з порушенням вимог вказаного Порядку, а саме обставини події протирічать кваліфікації нещасного випадку. Усі документи на призначення вказаної допомоги мають бути достовірними та відповідати вимогам законодавства. Ураховуючи вищевикладене, комісією ГУНП в Полтавській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 14.12.2020 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 по справі № 440/967/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 року по справі № 440/967/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 по справі № 440/967/21 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності. Скасовано висновок від 14.12.2020 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю підстав для виплати такої допомоги. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно, з урахуванням п. 4, розглянути заяву (рапорт) від 21.09.2020 про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, з урахуванням висновків суду.

На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 ГУНП повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 21.09.2020 з урахуванням п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про національну поліцію" та листом від 18.10.2021 №29/М-196 повідомило про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги на підставі п.4.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 18.10.2021 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII з наступними змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 580-VIII).

Стаття 97 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського призначається одноразова грошова допомога, яка є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави.

Пунктами 3 та 4 частини 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

- визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

- визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Доказів вчинення позивачем діянь (дій) визначених у статті 101 Закону України "Про Національну поліцію" матеріали справи не містять, що також не підтверджено і відповідачем у справі.

Відповідно до частини другої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України, поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.16 №4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.17 №788), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.16 за №163/28293 (надалі - Порядок №4).

Пунктом 4 Порядка передбачені випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов`язків (пункт 1 частини статті 97 Закону України № 580-VIII) - випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини 1 статті 97 Закону України № 580-VIII) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

3) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини 1 статті 97 Закону України № 580-VIII) - випадок, який не пов`язаний із безпосереднім виконанням службових обов`язків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

4) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини 1 статті 97 Закону України № 580-VIII) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

5) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини 1 статті 97 Закону України № 580-VIII) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до пункта 15 зазначеного розділа право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності вищевказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон України №565-ХІІ).

Частиною 6 статті 23 Закону України №565-ХІІ установлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 цієї правової норми також установлено, що у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до пункта 1 Порядка № 850, ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункта 3 Порядка № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків;

2) установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

3) часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що із набранням чинності Законом України №580-VIII, законодавець установив додаткову кваліфікуючу ознаку для працівників правоохоронних органів, які отримали інвалідність під час проходження служби, а саме її настання у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

У період дії Закону України №565-ХІІ така кваліфікуюча ознака була відсутня.

У зв`язку з наведеним слід наголосити, що Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх спав України від 27 грудня 2002 року №1346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за №83/7404 (далі - Прядок №1346) приймався за чинності Закону України №565-ХІІ.

У відповідності до абз.1 п.2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у т.ч. отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Як передбачено п.2.2 вказаного Порядку №1346, за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* та беруться на облік нещасні випадки (у т.ч. поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно з п.2.4 Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Таким чином, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції по справі №440/976/21, акт №2 про нещасний випадок від 05.04.2017, складений головою Ліквідаційної комісії Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області за формою Н-1*, тобто нещасний випадок є таким, що стався з позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до п.3.9 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби, зокрема, під час: проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах.

Крім того, суд зазначає, що 22.09.2020 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААВ №095130, із зазначенням причини інвалідності "травма пов`язана з виконанням службових обов`язків".

Поряд із цим, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), 30 червня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції у справі №440/967/21 встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався при виконання службових обов`язків. Таким чином, інформація, що міститься у вказаних актах про нещасний випадок є достовірною та встановлені в ній обставини підтвердженні відповідними документами, а саме: довідкою МСЕК серія 12 ААВ №095130, свідоцтвом про хворобу №147/С, випискою з акта МСЕК до довідки серії 12 ААВ.

Суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що у справі №440/967/21 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інвалідність ОСОБА_1 пов`язана із виконанням службових обов`язків, що за приписами статті 97 Закону України №580-VIII є підставою для виплати позивачу допомоги.

Суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності права на отримання одноразової грошової допомоги в межах справи №440/15672/21 не підлягає доказуванню та не може ставитися під сумнів відповідачем.

А тому твердження відповідача про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги є безпідставними.

З матеріалів справи встановленро, що ОСОБА_1 неодноразово подавав до ГУ НП в Полтавській області заяви (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності з необхідними копіями документів.

Зауважень до поданих позивачем документів ні під час первісного розгляду заяви ОСОБА_1 , ні під час повторного розгляду такої заяви на виконання рішення суду у справі №440/967/21 відповідач не висував та у відзиві на позовну заяву про таке не зазначав.

Як вже зазначалось судом вище та підтверджується матеріалами справи, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 ГУНП повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 21.09.2020 та висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 18.10.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою такого рішення про відмову вказано те, що для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 у наданих документах мало б бути зазначено, що причиною інвалідності є захворювання або поранення (контузія, травми або каліцтво), пов`язані з проходженням служби, а не травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Проаналізувавши наведену підставу для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, суд встановив наступне.

Пунктом 5 розділу І Порядку №4 визначено, що ОГД не призначається і не виплачується в усіх випадках, зазначених у статті 101 Закону.

Так, згідно зі статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний Висновок від 18.10.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не містить посилання на жодну із встановлених статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Крім того, як вже зазначалося вище, судом апеляційної інстанції у справі №440/967/21 встановлено право позивача на одноразову грошову допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі 826/4418/14).

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

А тому стосовно позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача у відмові у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги суд вважає за необхідне зазначити, що права та інтереси позивача були порушено саме шляхом прийняття висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому їх захист можливий шляхом визнання протиправним та скасування такого висновку.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням групи інвалідності, суд зазначає наступне.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Також, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вдруге звертається до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а відповідач вдруге відмовляє йому у призначені одноразової грошової допомоги з аналогічних підстав.

Оскільки процес надання позивачу відмов про призначення одноразової грошової допомоги може тривати безкінечно, то в даному випадку суд, обираючи належний та допустимий спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, враховуючи приписи Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та висновки суду в цій справі.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, через те, що є особою з інвалідністю ІІ групи, то підстав для розподілу судового збору немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 18.10.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко