Справа № 440/14016/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14016/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Рибальченко О.І.,

представника позивача Меюс Я.С.,

представника відповідача Солопа І.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 № з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 188601,49 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 № з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 14202,20 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 № (форма Р) у сумі 78117,60 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 № (форма Р) у сумі 5882,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.04.2019 контролюючим органом складено акт №419/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань правильності нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, який скеровано засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 120/210. На підставі акта перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № та від 25.04.2019. За доводами позивача, не вважаються додатковим благом та не включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішення, до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/14016/21; вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 24.11.2021 /а.с. 60/.

24.11.2021 до суду надано відзив, у якому представник відповідача позов не визнав, зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 25.04.2019 за № з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 188601,49 грн та № з військового збору у сумі 14202,20 грн, які складені на підставі акта перевірки № 419/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 від 01.04.2019, були прийняті відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України на 13 робочий день з дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Податкові повідомлення-рішення надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 26.04.2019. Лист отримано згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 434 03.05.2019 /а.с. 69-70/.

Протокольною ухвалою суду від 24.11.2021 відкладено підготовче провадження у зв`язку з неявкою позивача на 08.12.2021 /а.с. 104/. Протокольною ухвалою суду від 08.12.2021 відкладено підготовче засідання на 26.01.2022 у зв`язку з неявкою позивача /а.с.107/. Протокольною ухвалою суду від 26.01.2022 оголошено перерву для надання позивачем відповіді на відзив до 22.02.2022 /а.с. 116-117/.

15.02.2022 представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій наведені додаткові аргументи стосовно справи /а.с. 124-132/.

22.02.2022 відповідач скористався правом подання заперечень, у яких відповідач підтвердив свою позицію, викладену у відзиві до позовної заяви /а.с. 139-141/.

Протокольною ухвалою суду від 22.02.2022 відкладено підготовче судове засідання на 16.03.2022 /а.с.144/.

З огляду на запровадження в Україні воєнного стану, відповідно до наказу голови суду від 24.02.2022 №18/13 (зі змінами, внесеними наказом від 27.02.2022 №19/13) "Про організацію роботи суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану", судове засідання у справі №440/14016/21 призначене на 16.03.2022 не проводилось, наступне судове засідання призначено на 19.05.2022.

Протокольною ухвалою від 19.05.2022 відкладено підготовче засідання до 02.06.2022 у зв`язку з неможливістю підключення у системі "Easycon" для участі у засіданні представника позивача /а.с. 171/.

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2022 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 09.06.2022 для надання письмової заяви від представника позивача /а.с. 177-179/.

08.06.2022 представником позивача подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом. Клопотання вмотивоване тим, що про наявність наказу на проведення перевірки, акта перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало відомо позивачу після отримання примірника позовної заяви у справі № 440/8616/21 (ухвала Полтавського окружного адміністративного суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі від 09.08.2021) за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Звернувся з позовом до суду в цій справі ОСОБА_1 25.10.2021.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27.06.2000 §59) правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні в справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Водночас, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність визнання причини пропуску строку поважними та поновлення пропущеного процесуального строку у зв`язку з цим протокольною ухвалою суду від 09.06.2022 клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду задоволено.

Протокольною ухвалою суду від 09.06.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.06.2022 /а.с.186/.

У судовому засіданні 29.06.2022 представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.02.2019 №458 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки /а.с.73/, повідомлення від 19.02.2019 № 514 /а.с. 74/ контролюючим органом здійснена з 19.03.2019 по 25.03.2019 документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт за № 419/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 від 01.04.2019.

Відповідно до акта № 419/16-31-13-05-11/ від 01.04.2019 встановлені наступні порушення:

- підпункту 163.1 статті 163, підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 та пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних Положень ПК України, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2015 рік), на суму 150881,19 грн;

- підпункти 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2015 рік), на суму 11361,76 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 25.04.2019:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 188601,49 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 150881,19 грн та штрафними санкціями 37720,30 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 14202,20 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 11361,76 грн та штрафними санкціями 2840,44 грн.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 25.04.2019 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У пункті 163.1 статті 163 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Аналізуючи наведені положення Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що до доходів, взагалі, та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09.04.2015 № 321-VIII (набрав чинності 07.05.2015) підрозділ І розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту:

"8. Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Таким чином, додаткове благо як об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб у розумінні підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначається як різниця між прощеною (анульованою) сумою основного боргу та сумою курсової різниці.

При цьому, сума курсової різниці згідно із приписами пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України дорівнює різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним кусом НБУ станом на 01.01.2014.

Прощена (анульована) кредитором сума не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за наявності всіх обов`язкових умов: 1) фінансовий кредит в іноземній валюті не був погашений станом на 01.01.2014; 2) операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01.01.2015; 3) відбулась зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду, зокрема, від 01.10.2019 у справі №826/4578/17.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Полтавській області направлено лист про надання інформації та її документальне підтвердження щодо анульованого боргу за №26317/10/16-31-51-13-25 від 29.11.2018 до ПАТ "Укрсиббанк", у якому контролюючий орган просив надати інформацію та копії підтверджуючих документів щодо повідомлення платників податку, яким протягом 2015 року була анульована сума боргу за самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкротства, до закінчення строку позовної давності, зокрема, щодо ОСОБА_1 , стосовно суми анульованого боргу в розмірі 2173481,09 грн за 4 квартал 2015 року /а.с.76-77/.

Згідно з листом за №14-2-01/15 від 02.01.2019 отримано відповідь, у якій підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам, зазначеним у запиті, що у 2015, 2016, 2017 роках у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам, і сум утриманого податку (форма № 1ДФ) за ознакою доходу "126"; доходи, нараховані у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику під підпис особисто відповідного повідомлення про анулювання (прощення) основного боргу за кредитом згідно з вимогами підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1 ДФ /а.с.78-79/.

Так, ПАТ "Укрсиббанк" у повідомленні про анулювання боргу від 13.11.2015 № 51-4/69 наведено наступне: на підставі договору про надання споживчого кредиту за № 0 від 04.04.2008, укладеного з фізичною особою ОСОБА_1 , станом на 13.11.2015 обліковується кредитна заборгованість у сумі 172332,11 дол. США, що становить 3949374,60 грн по курсу НБУ на 13.11.2015, а також додатково штрафні санкції та заборгованість за відшкодування понесених витрат на примусове стягнення.

ПАТ "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України повідомило позивача, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що станом на 13.11.2015 становить 137862,11 дол. США, а саме: суми основного боргу (кредиту) 94840,48 дол. США, що складає 2173481,09 грн по курсу НБУ станом на 13.11.2015.

Також банк, як кредитор, повідомив позивача, що прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 , а саме: суми процентів 43021,63 дол. США, що складає 985936,59 грн по курсу НБУ станом на 13.11.2015, суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 712870,86 грн /а.с.80/.

Суд зауважує, що у цій справі контролюючим органом при нарахуванні позивачу спірних сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору враховувалися вимоги пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до даних Міністерства фінансів України та сайту НБУ, НБУ було встановлено на 01.01.2014 офіційний курс валют на рівні 799,30 грн за 100 дол. США.

Розрахунок оподатковуваного доходу, отриманого ОСОБА_1 у вигляді списання банком заборгованості за кредитом (додаткового блага), наступний: 94840,48 дол. США х 799,30 грн за 100 доларів США (станом на 01.01.2014 по курсу НБУ) = 758059,96 грн.

Враховуючи вищевикладене, сума основного боргу (неповернутого кредиту) згідно з повідомленням про анулювання (прощення) боргу від 13.11.2015 на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.04.2008 становить 758059,96 грн.

Таким чином, сума оподатковуваного доходу, отриманого ОСОБА_1 у вигляді додаткового блага, яка включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, становить 758059,96 грн; сума що не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не оподатковується як дохід, отриманий у вигляді додаткового блага, за результатами перевірки становить 1415421,13 грн тобто (2173481,09 грн (дохід у вигляді додаткового блага (основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням) та відображена кредитором у податковому розрахунку сума доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків) - 758059,96 грн (сума оподатковуваного доходу у вигляді додаткового блага, визначена за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014).

За викладених обставин, твердження позивача з приводу неврахування контролюючим органом при обчисленні суми спірного податкового зобов`язання курсової різниці, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Законом України від 28.12.2014 №80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальну заробітну плату на 01.01.2015 установлено у розмірі 1218,00 грн.

Таким чином, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника включається основна сума його боргу (кредиту), анульованого (прощеного) за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у розмірі, що перевищує у 2015 році 609,00 грн.

Оподаткування доходу, отриманого платником податку у вигляді додаткового блага, оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України.

Отже, розрахунок суми оподатковуваного доходу: 758059,96 грн - 609,00 грн (50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік встановленої на 1 січня звітного податкового року) = 757450,96 гривень.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку у 2015 році становила 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків визначених у п.п. 167.2 - 167.6 цієї статті), якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищувала десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищувала десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовувалася ставка 20%.

Таким чином, розрахунок суми податкового зобов`язання такий: 12180,00 грн х 15% = 1827,00 грн; 757450,96 грн - 12180,00 грн (десятикратний розмір мінімальної заробітної плати) = 745270,96 грн; 745270,96 грн х 20% = 149054,9 грн; 1827,00 грн + 149054,19 грн = 150881,19 грн (сума податкового зобов`язання з податку доходи фізичних осіб за даними перевірки).

Отже, контролюючий орган правомірно розрахував суму за податковим повідомленням-рішенням від 25.04.2019 № , за податковими зобов`язаннями 150881,19 грн.

Також сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 37720,30 грн правомірно розрахована відповідно до абзацу другого пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, згідно з яким у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім того, відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором. Нарахуванні, утримання та сплата/ (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу. Згідно з підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Отже, розрахунок суми податкового зобов`язання зі сплати військового збору складає 757450,96 грн х 1,5 % = 11361,76 грн (ця сума податкового зобов`язання правомірно нарахована відповідачем за податковим повідомленням-рішенням від 25.04.2019 №).

Також сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 2840,44 грн правомірно розрахована відповідно до абзацу другого пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України в розмірі 25 відсотків.

Водночас, у позові позивач просить також визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 № (форма Р) у сумі 78117,60 грн; податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 № (форма Р) у сумі 5882,47 грн. При цьому, наведених податкових повідомлень рішень відповідач не приймав. Контролюючим органом на підставі статті 129 Податкового кодексу України нарахована пеня на податкові повідомлення-рішення від 25.04.2019 № та № у сумі 78117,60 грн та у сумі 5882,47 грн, відповідно /а.с. 69, 97, 98/.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень № та № від 25.04.2019 та відсутність підстав для їх скасування.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Суддя Канигіна Т.С.