Справа № 560/6452/22
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6452/22
УХВАЛА

29 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л.

за участі:секретаря судового засідання Свинобой О.В. представника позивача Федорова В.Б. представника відповідача Дмитришиної В.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП №44949839.

Відповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Мотивуючи клопотання, відповідач зазначив, що ухвалою від 20.04.2022 у справі №560/4412/22 Хмельницький окружний адміністративний суд визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду з аналогічним позовом. Вказані позивачем доводи щодо поважності пропуску строку звернення до суду спростовуються рішеннями Шепетівського міськрайонного суду у справах №688/1066/17 та №688/3688/17, зі змісту яких можливо дійти висновку про обізнаність позивача про існування спірної постанови про стягнення виконавчого збору.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною 1 статті 5 якого передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено статтею 55 Конституції України.

Так, право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день ознайомлення особи з змістом такого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент прийняття спірної постанови від 06.10.2014 ВП №44949839, далі по тексту - Закон №606-XIV) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зі змісту вказаних норм можливо дійти висновку, що законом встановлений порядок, спосіб і строки, протягом яких виконавець зобов`язаний повідомити учасників виконавчого провадження про документи виконавчого провадження.

Так, позивач як боржник не повинен дізнаватись про існування виконавчих документів, оскільки обов`язок надіслати на адресу боржника документи виконавчого провадження покладені саме на державного виконавця.

В такому випадку визначальним для встановлення дати початку перебігу строку звернення до суду з цим позовом є встановлення обставин щодо доведення до відома позивача спірної постанови державного виконавця.

Наявність підстав для оскарження рішень державного виконавця можливо встановити лише за умови ознайомлення з таким рішеннями та встановлення мотивів для їх прийняття.

Тобто, постанова про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження №44949839 є окремим документом, який у відповідності до вимог чинного законодавства боржник має право оскаржити у десятиденний строк з моменту отримання.

Слід зауважити також на тому, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі "Іліан проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (справа "Мельник проти України").

Відповідач надав реєстр відправленої кореспонденції за 12.04.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 надісланий документ з вихідним номером 10866/6.

В матеріалах виконавчого провадження №47272860 міститься супровідний лист від 10.04.2019 з вихідним номер 10866/6, відповідно до якого Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області надіслав позивачу постанову від 10.04.2019, винесену при примусовому виконанні постанови від 13.11.2014 №44949839, що видав Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. У вказаному супровідному листі відсутні відомості про надіслання позивачу саме оскаржуваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідач також надав рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке містить підпис про отримання листа та дату 14.05.2019.

В свою чергу представник позивача в судовому засіданні повідомив, що позивач не міг отримати вказаний лист, оскільки з 13.05.2019 по 15.05.2019 ОСОБА_1 перебував у відрядженні, як водій автобуса Neoplan НОМЕР_1 по маршруту Шепетівка-Київ-Буковель. На підтвердження вказаних обставин надав лист ПрАТ "Шепетівське АТП 16807" та дорожній лист від 13.05.2019 №004650.

Таким чином, з наданих відповідачем документів неможливо встановити факт отримання позивачем саме постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП №44949839.

Будь-яких інших доказів, з яких суд мав би можливість встановити обізнаність ОСОБА_1 зі змістом спірної постанови, відповідач не надав.

Суд не приймає посилання відповідача на рішення Шепетівського міськрайонного суду у справах №688/1066/17 та №688/3688/17, оскільки вказані обставини можуть свідчити про обізнаність ОСОБА_1 про наявність відкритого виконавчого провадження №44949839, у якому останній має процесуальний статус боржника, а також обізнаність позивача про вчинення відповідачем певних виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні. Однак вказані судові рішення не є доказами безпосередньо отримання позивачем оскаржуваної постанови державного виконавця, як того вимагає Закон №606-XIV.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дати отримання позивачем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП №44949839 та про його обізнаність з цією постановою до отримання листа Шепетівського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у відповідь на звернення від 17.03.2022.

Суд відхиляє посилання відповідача на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2022 у справі №560/4412/22, оскільки відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

В процесі судового розгляду суд встановив, що позивач ознайомлений з спірною постовою з листа Шепетівського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у відповідь на звернення від 17.03.2022, однак до суду звернувся 16.06.2022.

Суд оцінював обставини, що перешкоджали здійсненню позивачу його процесуального права на звернення до суду, у відповідності до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, та досліджував надані позивачем документи медичного обстеження та лікування.

В ухвалі від 04.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд дійшов висновку, що вказані позивачем обставини є поважними причинами пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя О.Л. Польовий