Справа № 280/8879/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року Справа № 280/8879/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005), третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (вул. Фортечна, буд. 65, с. Запоріжжя, 69002), про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії (в частині не перерахунку пенсії, припинення виплати пенсії з 01.02.2017) відповідача щодо отримувача пенсії за вислугу років позивачки;

зобов`язати відповідача зробити запит на отримання довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення до Головного управління ДСНС України у Запорізькій області;

зобов`язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії за вислугу років з 01.02.2017 по квітень 2021 року з урахуванням заборгованості, яка виникла внаслідок відсутності довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача виплатити заборгованість з листопада 2019 року по день нарахування пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

Крім того, просить: зобов`язати відповідача у встановлений судом строк подати до суду звіт про виконання судового рішення, згідно ч. 1 ст. 382 КАС України; звернути постанову до негайного виконання у межах суми перерахованої пенсії за один місяць, згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України; судові витрати покласти на відповідача.

Також позивачем заявлене клопотання про витребування у відповідача інформації про перебування позивача на обліку у відповідача, суму та дату останньої виплати пенсії позивачеві та види грошового забезпечення, які були застосовані під час обчислення розміру пенсії за вислугу років.

Крім того, позивачем заявлене клопотання про поновлення строку подачі заяви, у зв`язку з тим, що відповідач не надав інформації позивачу з щодо припинення виплати пенсії з лютого 2017 року, проведеного перерахунку пенсії у березні 2018 року.

Підставою для звернення до суду з даним позовом, позивач зазначила безпідставне припинення пенсійних виплат у 2017 році. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та до лютого 2017 року отримувала пенсію за вислугу років. Проте з лютого 2017 року пенсійні виплати були припинені. У відповідь на її звернення до ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач повідомив, що 01.02.2017 пенсійні виплати ОСОБА_1 були припинені в зв`язку з тим, що відповідно до отриманої інформації, позивач на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо-переміщених осіб не перебуває. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки вони порушують її право на пенсійне забезпечення. Крім того, вказані дії призвели до того, що Головним управлінням ДСНС України у Запорізькій області не була видана довідка про розмір її грошового забезпечення, що унеможливить перерахунок та збільшення її пенсії. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 27.09.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

02.11.2021 до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою від 08.11.2021, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області.

Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву. Встановлено третій особі п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду письмових пояснень на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив в якому посилається на те, що у січні 2017 року ГУ ПФУ в Запорізькій області одержало лист територіального управління праці та соціального захисту населення, в якому зазначено, що позивач на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб не перебуває. У зв`язку з цим, позивачу з 01.02.2017 було припинено виплату пенсії. Для поновлення пенсії позивачу необхідно було звернутися з заявою про поновлення пенсії до відповідача з додаванням оригіналу паспорту, документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач не звертався до відповідача з відповідними документами для поновлення йому виплати пенсії. Отже, звернення до суду з вимогами щодо отримання довідки перерахунку пенсії та виплаті заборгованості є передчасними, оскільки позивач на даний час не перебуває на пенсійному обліку у відповідача і не отримує пенсію, яку б було можливо перераховувати. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також від відповідача надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

Станом на час розгляду справи по суті, від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області пояснень та/або документів по предмету спору не надходило.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 19.11.2014 року за № про взяття на облік особи, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

ГУ ПФУ в Запорізькій області виплачувала позивачу пенсію по вислузі років по січень 2017 року включно. З лютого 2017 року пенсійні виплати були припинені. Проти вказаної обставини сторони не заперечують.

На звернення позивача, ГУ ПФУ в Запорізькій області, листом від 09.03.2021 за №2659-2139/М-02/8-0800/21, повідомило ОСОБА_1 про те, що на теперішній час вона не перебуває не пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. Також було повідомлено, що у січні 2017 року ГУ ПФУ в Запорізькій області одержало лист територіального управління праці та соціального захисту населення за місцем тимчасового проживання позивача, в якому зазначено, що ОСОБА_1 на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо-переміщених осіб не перебуваєте. У зв`язку з цим, з 01.02.2017 виплату пенсії позивачці було припинено до з`ясування. Додатково проінформовано про те, що оскільки позивачка на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області з 01.02.2017 не перебуваєте, то підстави для направлення до ГУ ДСНС у Запорізькій області запиту щодо надання довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії відсутні.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підзаконні нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

При цьому суд наголошує, що закріплене у Конституції України поняття «Закон України» не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Питання виплати пенсій урегульовано статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 у зразковій справі №805/402/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, висловлена правова позиція, згідно якої перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Водночас цим Законом не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як не знаходження особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.

Крім того, Верховний Суд неодноразово розглядав справи, предметом спору яких було припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції, в яких дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 справа №219/5672/17, від 13.06.2019 справа №243/5486/17, від 22.08.2019 справа №636/3447/16-а, від 23.01.2020 справа №636/3448/16-а, від 25.03.2020 справа №592/5928/17, від 07.04.2020 справа №549/93/17, від 25.06.2021 справа № 623/2842/17, від 24.11.2021 справа №241/1000/17, від 25.01.2022 справа №750/4741/17 та інших.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

За приписами вищенаведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк» або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01 жовтня 2014 року строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлений не був.

Постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 2016 року №352 внесено зміни до постанови №509, згідно з якими встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами пункту 71 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що перелік підстав для припинення виплати пенсії, визначений частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розширеному тлумаченню не підлягає.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є лише підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків ГУ ПФУ в Запорізькій області не застосований та не доведений.

Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачці виплати пенсії.

Отже, призупиняючи або припиняючи виплату позивачці пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивачки на отримання пенсії.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з твердженням позивачки про порушення відповідачем вимог частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки з 01 лютого 2017 року позивачці припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 17 липня 2018 року у справі №415/2945/17, від 14 квітня 2021 року у справі №233/4104/17 та від 25 червня 2021 року у справі №623/2842/17.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА 3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз цих статей дає підстави для висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Зазначену правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі №404/6160/14-а та від 25 червня 2021 року у справі №623/2842/17.

Застосовуючи цей підхід до справи, що розглядається, суд вважає, що позивачка має право на поновлення виплати пенсії з 01 лютого 2017 року, оскільки виплата припинення пенсії відбувся з вини органів, які відповідальні за призначення пенсії.

Таким чином, належним способом захисту прав та інтересів позивачки буде зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року.

Разом з тим суд зазначає, що довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, готуються уповноваженими органами та у місячний строк подаються до відповідних Головних управлінь Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби.

Це встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393».

В даному випадку таким державним органом є Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області.

Тобто, саме на третю особу покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, до моменту отримання належної довідки у територіального органу Пенсійного фонду не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивачки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В зв`язку з викладеним у пенсійного органу відсутній обов`язок робити запит до Головного управління ДСНС України у Запорізькій області на отримання довідки про розмір грошового забезпечення позивачки з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

Виходячи з зазначеного вище в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимоги позивачки про звернення постанови до негайного виконання у межах суми перерахованої пенсії за один місяць, згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, то суд зазначає наступне.

За приписами ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 14 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Так, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу з 01 лютого 2017 року; зобов`язання відповідача відновити нарахування і виплату пенсії та виплатити заборгованість по пенсії починаючи з лютого 2017 року. Таким чином, судовим рішенням не стягувались певні суми пенсії, а лише зобов`язано відповідача вчинити певні дії по їх нарахуванню та виплаті.

З огляду на зазначене, дане судове рішення не підпадає під перелік, визначений ч. 1 ст. 371 КАС України, а отже відсутні підстави для задоволення вимоги про допуск до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обов`язком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування ст. 382 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями ст. 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Позивачкою не надано доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При зверненні до суду позивачкою сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн., який слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інших судових витрат позивачкою до стягнення не заявлялось.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005), третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (вул. Фортечна, буд. 65, с. Запоріжжя, 69002), про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року, а також виплатити заборгованість по пенсії за період з 01 лютого 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано «28» липня 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль