Справа № 200/11558/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року Справа№200/11558/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 2014 по 2020 роки в загальному розмірі 8 713,30 грн;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб в розмірі 15 134,88 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за службу в нічний час за період з 2014 по 2020 роки в загальному розмірі 8 713,30 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб в розмірі 15 134,88 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 29 серпня 1997 року по 7 листопада 2015 року проходив службу в ГУМВС України, з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року - в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області.

Наказом № 406 о/с від 25 вересня 2020 року був звільнений з Національної поліції на підставі п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

При звільненні із позивачем не були проведені усі належні розрахунки щодо грошової компенсації, зокрема за службу у нічний час та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб.

26 березня 2021 року позивач звернувся із заявою до ГУНП з метою отримання відомостей щодо розміру його грошового забезпечення за кожен рік служби, кількості добових чергувань, інформації щодо невикористаних відпусток, підстав, за яких йому не було сплачено належні зазначені компенсації, а також переліку нормативних актив, якими регулюються правові відносини у даних сферах трудових відносин.

Відповідно до отриманих з ГУНП в Донецькій області довідок № 592 від 26 квітня 2021 та № 119 від 26 квітня 2021 щодо нарахування та виплат за службу в нічний час, довідки № 5544/101/05-2021 від 27 квітня 2021 року щодо кількості добових нарядів, які передбачають несення служби в нічний час, довідок №№ 117, 118, 593-597 від 26 квітня 2021 щодо розміру грошового забезпечення за кожен місяць кожного року з 2014 по 2020 роки, формула розрахунку являє собою: 35% посадового окладу за кожен місяць поділені на кількість робочих годин у поточному місяці кожного року та помножені на загальну кількість годин служби у нічний час у кожному місяці.

За підрахунком позивача з 2014 року по 2020 рік загальний розмір невиплаченого йому грошового забезпечення за службу в нічний час за період проходження служби в ГУНП, складає 8 713,30 грн.

Крім цього, відповідно до отриманої з ГУНП в Донецькій області довідки № 1450 від 14 квітня 2021 року невикористана позивачем щорічна оплачувана відпустка за період служби з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року складає 30 діб за 2019 рік та 30 діб за 2020 рік, однак, за невикористану відпустку за 2020 рік позивачу при звільненні було виплачено компенсацію, а за невикористану відпустку за 2019 рік в порушення ст. 24 Закону України «Про відпустки» компенсацію виплачено не було.

Відповідно до отриманої з ГУНП в Донецькій області довідки, розрахунок компенсації за кожну добу невикористаної відпустки здійснюється шляхом поділу суми місячного грошового забезпечення на 30 діб, тобто, якщо у січні 2019 року місячне грошове забезпечення складало 15 134,88 грн, то компенсація дорівнює вказаній сумі місячного грошового забезпечення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення за службу в нічний час у період 2014 2020 роки та компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2019 рік та просить суд задовольнити його позов в повному обсязі (а.с. 1-9).

У відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

З 7 листопада 2015 року до 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Донецькій області на посадах середнього складу поліції. На службу до ГУНП в Донецькій області прийнятий наказом від 7 листопада 2015 року № 67 о/с.

30 вересня 2020 року наказом ГУНП в Донецькій області від 25 вересня 2020 року № 406 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції (через хворобу).

Щодо позовних вимог позивача, які стосуються періоду з 1 січня 2014 року до 6 листопада 2015 року, зазначено, що у вказаний період позивач проходив службу в міліції в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області.

Проходження служби в міліції, нарахування та виплата грошового забезпечення міліціонерам Законом України «Про Національну поліцію» та «Порядком виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції …», затвердженим наказом МВС України від 6 квітня 2016 року № 260, не регулюється.

Зауважено, що Маріупольське МУ ГУМВС України в Донецькій області є самостійною юридичною особою публічного права, зареєстрованою в ЄДР (), яке відповідно до відомостей з ЄДР Маріупольське МУ на цей час перебуває в процесі припинення. При цьому ГУНП в Донецькій області не є правонаступником Маріупольського МУ, а отже, позовні вимоги позивача в цій частині звернені до неналежного відповідача.

Щодо позовних вимог позивача в частині нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 рік, у відзиві зазначено таке.

Стаття 93 Закону України «Про Національну поліцію» визначає обчислення тривалості щорічних відпусток поліцейських та передбачає, що за невикористану у році звільнення щорічну відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Такі саме вимоги містяться і у Порядку № 260.

Отже, така компенсація виплачується при звільненні працівникам поліції лише щодо відпустки за поточний рік.

Крім цього, у наказі про звільнення, з яким позивач ознайомився під підпис 30 вересня 2020 року, зазначено про компенсацію невикористаної у 2020 році відрпустки.

Даний наказ позивач не оскаржував.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати доплати за несення служби в нічний час у період з 7 листопада 2015 року по 25 вересня 2020 року, відповідач зазначив, що пунктом 11 розділу II Порядку № 260 визначено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку до Порядку № 260.

Пунктом 11 розділу II Порядку № 260 визначено, що облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

У спірних правовідносинах оформлення зазначених довідок є повноваженням начальника Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (станом на надання відзиву - відділ поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області).

Зауважено що функціями ГУНП в області у спірних правовідносинах є тільки нарахування та виплата доплати відповідно до зазначених вище поданих довідок. Нарахування та виплата оскаржуваної доплати без довідок обліку часу є неможливим.

У період з 7 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року такі довідки щодо позивача УФЗБО не отримувались.

У 2017 році були отримані довідки щодо перебування позивача у добовому наряді 42 рази.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. При цьому поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається до службового часу. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається до службового часу.

Отже, поліцейські несуть службу в нічний час відповідно до законодавства 6 годин.

За 2017 рік позивачу на підставі отриманих довідок обліку служби в нічний було оплачено 252 годин нічного чергування (42 добового чергування * 6 годин) в сумі 1 483,50 грн; у 2018 році відповідно до довідок обліку служби в нічний час позивачу оплачено 162 год в загальному розмірі 969,39 грн; у 2019 році - 204 год в загальному розмірі 1 232,23 грн; у 2020 році в - 78 год в загальному розмірі 478,50 грн. Всього 4 164,62 грн.

Зазначено також, що позивач у позовній заяві наводить розрахунки розміру грошової компенсації за невикористані дні відпустки та доплати за несення служби в нічний час, однак при здійснення розрахунку доплати позивачем не враховано норму години, яка є різною кожного місяця, а суму грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2019 рік позивач розраховує виходячи із грошового забезпечення за січень 2019 року, хоча відповідно до вимог Порядку № 260 такий розрахунок здійснюється відповідно до грошового забезпечення, отриманого на день звільнення (а.с. 75-82 т. 1).

Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 71-72 т. 1).

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 7 грудня 2021 року (а.с. 72 т. 2).

Ухвалою суду від 7 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання у справі на 11 січня 2022 року (а.с. 82 т. 2).

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 2 лютого 2022 року (а.с. 94 т. 2).

Ухвалою суду від 2 лютого 2022 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 101 т. 2).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з 20 жовтня 2015 року має статус учасника бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 10, 12 т. 1).

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 86, є органом державної влади (а.с. 83 т. 1).

Судом встановлено, що позивач у період з 29 серпня 1997 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в ОВС в Донецькій області на посадах рядового складу, молодшого, середнього та старшого начальницького складу з 29 серпня 1997 року (наказ Маріупольського МУ від 24 серпня 1997 року № 36 о/с) до 6 листопада 2015 року (наказ ГУМВС України в Донецькій області від 6 листопада 2016 року № 391 о/с) (а.с. 89 т. 1).

Наказом начальника ГУНП в Донецькій області генералом поліції третього рангу ОСОБА_2 від 7 листопада 2015 року № 67 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України „Про Національну поліцію ОСОБА_1 (М-218039), який мав спеціальне звання майор міліції, який прибув з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням старшим інспектором Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, присвоївши йому спеціальне звання майор поліції (а.с. 84 т. 1).

Наказом начальника ГУНП в Донецькій області генерала поліції третього рангу М.Семенишиним від 25 вересня 2020 року № 406 о/с, витяг з якого отримано позивачем 30 квітня 2020 року, майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору превенції Приморського відділення поліції Центрального відділу поліції звільнено зі служби в поліції з 30 вересня 2020 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України „Про Національну поліцію (через хворобу, за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції). Зазначено: «Вважати невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 30 діб» (а.с. 11, 86-87 т. 1).

26 березня 2021 року позивач звернувся із заявою до Начальника ГУНП в Донецькій області, в який зазначив, що проходив службу з 29 серпня 1997 року по 30 вересня 2020 року в Приморському ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області і що під час проходження служби у період часу з 1997 року до дня звільнення з позивачем не було проведено усі належні розрахунки. Для перевірки своїх висновків та для можливого звернення до суду просив надати: довідки та інформацію, в тому числі помісячну довідку про виплату надбавок за чергування та несення служби та у складі СОГ та із охорони громадського (публічного) порядку у нічний час у період часу з 29 серпня 1997 року по час звільнення та довідку щодо наявності у нього у період із 29 серпня 1997 року по час звільнення не відбутої частини щорічної основної відпустки з інформацією щодо компенсації не відбутої відпустки при звільненні (а.с. 13 т. 1).

26 квітня 2021 року (вих. № 5-47/26/02-204) відповідач направив позивачу витребувану ним документи: помісячні довідки про грошове забезпечення за період з 29 серпня 1997 року по 30 вересня 2020 року; витяг з наказу про звільнення з ГУНП в Донецькій області та наявність невикористаної відпустки на день звільнення від 25 вересня 2020 року № 406 о/с; довідка про проходження служби в ОВС за період з 29 серпня 1997 року по 6 листопада 2015 року та в ГУНП в Донецькій області за період 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року; довідка про розмір грошового забезпечення встановлений на день звільнення, для розрахунку грошової компенсації за невикористану відпустку; довідка щодо виплати одноразової грошової допомоги; копія довідки про отримання табельної та автоматичної зброї (спецзасобів) за період з 5 серпня 2014 року по 30 вересня 2020 року; копія довідки щодо перебування в СОГ та добових чергувань; довідка щодо нарахування та виплати доплати за службу в нічний час, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, індексації грошового забезпечення за період проходження служби в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області з 29 серпня 1997 року по 6 листопада 2015 року; довідка щодо нарахування та виплату доплати за службу в нічний час, надбавки за роботу у мовах режимних обмежень, індексації грошового забезпечення за період проходження служби в Національній поліції України в Донецькій області з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року; довідка про невикористані чергові відпустки за період служби з 29 серпня 1997 року по 30 вересня 2020 року (а.с. 14-15, 16-60 т. 1).

3 червня 2021 року позив знову звернувся до Начальника ГУНП в Донецькій області із заявою, в який зазначив, що проаналізувавши надані на його запит від 26 березня 2021 року довідки щодо виплати грошового забезпечення за минулі кори, виявив ряд невідповідностей, у зв`язку із чим просив надати додаткові довідки та інформацію (а.с. 61-62 т. 1).

Листом від 9 липня 2021 року (вих. № 5-98/76/07-2021) відповідач повідомив, що згідно із обліками інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» позивач проходив службу в період з 29 липня 1997 року по 6 листопада 2015 року в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області, з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року - в ГУНП в Донецькій області.

Роз`яснено порядок нарахування та виплати за період з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року винагороди за безпосередню участь в АТО (а.с. 63-64).

До листа додано довідку від 23 червня 2021 року «Інформація щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та інших виплат ОСОБА_1 за період проходження служби в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області з 1 січня 2003 року по 6 листопада 2015 року», підписану членом ліквідаційної комісії Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, в якій наведені пояснення щодо нарахування посадовим особам Маріупольського МУ, в тому числі позивачеві, грошового забезпечення та інших виплат за вказаний період (а.с. 65-68).

Відповідно до довідки № 3655/12/03-2021 від 27 вересня 2021 року чергова відпустка позивача за 2019 рік складає 45 діб, при цьому позивач використав чергову відпустку за 2019 рік у кількості 15 діб (а.с. 88 т. 1).

Як встановлено судом у 2015 2016 роках доплата до грошового забезпечення позивача за службу в нічний час не здійснювалась, за поясненням відповідача у зв`язку із не отриманням управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від начальника Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (станом на надання відзиву - відділ поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) довідок обліку служби в нічний час, до повноважень якого було віднесено складання таких довідок та надання їх до фінансового підрозділу Головного управління (а.с. 75-82 т. 1).

У 2017 2020 роках відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 1 жовтня 2021 року доплата до грошового забезпечення позивача за службу в нічний час здійснювалась наступним чином:

- 2017 рік: за січень 165,09 грн (30 год), за лютий 98,44 грн (18 год), за березень 150,00 грн (30 год), за квітень 196,88 грн (30 год), за травень 188,21 грн (30 год), за червень 225,85 грн (36 год), за липень 78,13 грн (30 год), за серпень 102,60 грн (18 год), за вересень 106,88 грн (18 год), за листопад - 34,01 (6 год), за грудень 37,41 грн (6 год);

- 2018 рік: за січень 71,25 грн (12 год), за лютий 149,63 грн (24 год), за березень 179,19 грн (30 год), за вересень 149,63 грн (24 год), за жовтень 170,03 грн (30 год), за листопад - 136,02 грн (24 год), за грудень 113,64 грн (18 год);

- 2019 рік: за січень 35,63 грн (6 год), за лютий 149,63 грн (24 год), за березень 150,57 грн (24 год), за квітень 149,63 грн (24 год), за травень 137,59 грн (24 год), за червень 125,56 грн (18 год), за липень 97,58 грн (18 год), за серпень 107,51 грн (18 год), за вересень 106,88 грн (18 год), за жовтень 136,02 грн (24 год), за листопад - 35,63 грн (6 год);

- 2020 рік: квітень 107,51 грн (18 год), травень 118,91 грн (18 год), червень 187,03 грн (30 год), липень 65,05 грн (12 год) (а.с. 91-92 т. 1).

За поясненням відповідача, оплата здійснювалась на підставі наданих до фінансового підрозділу Головного управління начальником Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) довідок обліку служби в нічний час та виходячи з місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні (а.с. 75-82, 98- т. 1).

Вважаючи, що відповідач не в новому обсязі розрахувався з ним при звільненні в частині позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Розглядаючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 1 січня 2014 року по 6 листопада 2015 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за службу в нічний, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Судом встановлено, що у вказаний період позивач проходив службу в ОВС в Донецькій області на посадах рядового складу, молодшого, середнього та старшого начальницького складу з 29 серпня 1997 року (наказ Маріупольського МУ від 24 серпня 1997 року № 36 о/с) до 6 листопада 2015 року (наказ ГУМВС України в Донецькій області від 6 листопада 2016 року № 391 о/с) (а.с. 89 т. 1).

У період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ був чинний Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (діяв до 7 листопада 2015 року), відповідно до ст. 19 якого форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом МВС від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (була чинної у визначений період).

Пунктом 1.6 цієї Інструкції передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV, в Єдиному державному реєстрі містяться дані про юридичних осіб - державних органів і органів місцевого самоврядування, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа.

Наявна в матеріалах справи виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Головного управління Національної поліції в Донецькій області, , не містить відомостей про те, що є правонаступником Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 83 т. 1).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Маріупольське МУ ГУМВС України в Донецькій області, , є юридичною особою публічного права, перебуває в процесі припинення, отже припиненим не є (https://usr.minjust.gov.ua/).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині скеровані до неналежного відповідача.

Буручи до уваги, що спір стосовно виплати грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 1 січня 2014 року по 6 листопада 2015 року фактично існує між позивачем та Маріупольським МУ ГУМВС України в Донецькій області, позовні вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з приводу вказаного періоду є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно ч. 5 цієї ж статті під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача суд враховує, що позивач у період з 1 січня 2014 року по 6 листопада 2015 року працював в органах внутрішніх справ, а саме - в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області, отже був обізнаний щодо належного відповідача у справі в цій частині позовних вимог, але у позовній заяві не зазначив Маріупольське МУ в якості другого відповідача.

Крім цього, після отримання відзиву на позов від Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому відповідач зазначає про те, що не є належним відповідачем в частині позовних вимог за період з 1 січня 2014 року по 6 листопада 2015 року, - позивач із заявою про залучення до справи в якості співвідповідача Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області до суду не звертався.

Як наслідок, суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі в якості співвідповідача Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачеві у повному обсязі надбавки за роботу у нічний час у період з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві таку надбавку за вказаний період в сумі 8 713,30 грн, - суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон України «Про Національну поліцію», Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію" проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч. 1). Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч. 2).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016року за № 669/28799 (далі - Порядок № 260), який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 3 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входить: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пп. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі Постанова № 988) поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Як встановлено судом, начальником Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (начальником відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) до фінансового підрозділу Головного управління Національній поліції в Донецькій області були направлені довідки обліку несення позивачем служби в нічний час, згідно яких позивач ніс службу у нічний час:

- у 2017 році - 252 год (у січні 30 год, у лютому 18 год, у березні 30 год, у квітні 30 год, у травні 30 год, у червні 36 год, у липні 30 год, у серпні 18 год, у вересні 18 год, у листопаді 6 год, у грудні 6 год (а.с. 98-108 т. 1);

- у 2018 році - 162 год (у січні 12 год, у лютому 24 год, у березні 30 год, у вересні 24 год, у жовтні 30, у листопаді 24 год, у грудні 18 год (а.с. 109-115 т. 1);

- у 2019 році - 204 год (у січні 6 год, у лютому 24 год, у березні 24 год, у квітні 24 год, у травні 24 год, у червні 18 год, у липні 18 год, у серпні 18 год, у вересні 18 год, у жовтні 24 год, у листопаді 6 год (а.с. 116-126 т. 1);

- у 2020 році - 78 год (у квітні 18 год, у травні 18 год, у червні 30 год, у липні 12 год (а.с. 127-130 т. 1).

Всього - 696 год.

Згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 1 жовтня 2021 року № 1372 позивачу нараховано та виплачено за службу в нічний час:

- за 2017 рік: січень 165,09 грн, лютий 98,44 грн, березень 150,00 грн, квітень 196,88 грн, травень 188,21 грн, червень - 225,85 грн, липень 178,13 грн, серпень 102,60 грн, вересень 106,88 грн, листопад 34,01 грн, грудень 37,41 грн;

- за 2018 рік: січень 71,25 грн, лютий 149,63 грн, березень 179,19 грн, вересень 149,63 грн, жовтень 170,03 грн, листопад 136,02 грн, грудень 113,64 грн;

- за 2019 рік: січень 35,63 грн, 149,63 грн, березень 150,57 грн, квітень 149,63 грн, травень 137,59 грн, червень 125,56 грн, липень 97,58 грн, серпень 107,51 грн, вересень 106,88 грн, жовтень 136,02 грн, листопад 35,63 грн;

- за 2020 рік: квітень 107,51 грн, травень 118,91 грн, червень 187,03 грн, липень 65,05 грн; всього: 4 163,62 грн (а.с. 91).

Проаналізувавши довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 1 жовтня 2021 року № 1373 та № 1374 щодо порядку розрахунку доплати до грошового забезпечення позивача за службу в нічний час за 2015-2020 роки та щодо норми годин робочого часу позивача за період проходження служби в ГУНП в Донецькій області з 7 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року (в якій, крім іншого зазначено розмір посадового окладу позивача за період з листопада 2015 року по вересень 2020 року та норма години за місяць відповідно до відомостей Мінсоцполітики), суд дійшов висновку, що розрахунок доплати до грошового забезпечення позивача за службу в нічний час на підставі наведених вище довідок здійснений відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 та з пп. 3 п. 5 Постанови № 988.

Разом із цим згідно Книг нарядів Приморського відділення поліції за період за 2015 2020 роки та пояснень відповідача, позивач знаходився у добовому (нічному) чергуванні (наряді):

- у 2015 році 9 раз: листопад 4 рази, грудень 5 разів (а.с. 132-141 т. 1),

- у 2016 році 48 раз: січень 4 рази, лютий 4 рази, березень 4 рази, квітень 5 разів, травень 4 рази, липень 1 раз, серпень 4 рази, вересень 6 разів, жовтень 6 разів, листопад 5 разів, грудень 5 разів (а.с. 142- 191 т. 1);

- у 2017 році 42 рази: січень 5 разів, лютий 3 рази, березень - 5 разів, квітень 5 разів, травень 5 разів, червень 6 разів, липень 5 разів, серпень 3 рази, вересень 3 рази, листопад 1 раз, грудень 1 раз (а.с. 192-235 т. 1);

- у 2018 році 42 рази (+ 3 год 5 хв): січень 2 рази, лютий 3 рази, березень 5 разів, квітень 2 рази, травень 4 рази, червень 3 рази (та 3 год 5 хв нічного чергування 25-26 червня), липень 3 рази, серпень 4 рази, вересень 4 рази, жовтень 5 разів, листопад 4 рази, грудень 3 рази (а.с. 236-250 т. 1, 1-32 т. 2);

- у 2019 році 21 раз: січень 1 раз, лютий 3 рази, березень 4 рази, квітень 4 рази, травень 4 рази, червень 3 рази, липень 2 рази (а.с. 32-53 т. 2);

- у 2020 році 12 разів: квітень 3 рази, травень 3 рази, червень 4 рази, липень 2 рази (а.с. 54-67 т. 2).

Всього 174 рази (+ 3 год 5 хв нічного чергування 25-26 червня), що складає 1047 год 5 хв.

Враховуючи приписи 3 п. 5 Постанови № 988, п. 11 розділу І Порядку № 260, суд приходить до висновку, що позивач мав право на отримання доплати за службу у нічний час в тому числі і за 441 годину 5 хв нічного чергування, щодо яких начальником Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) не подавались до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області довідки за формою, встановлено у додатку до Порядку № 260.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності з боку Головного управління Національної поліції в Донецькій області протиправної бездіяльності в частині не оплати позивачу додаткових годин служби у нічний час у зв`язку із не отриманням від начальника Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) відповідних довідок, та у зв`язку із відсутністю у Головного управління обов`язку щодо здійснення контролю за керівниками структурних підрозділів, враховуючи наступне.

Начальник Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) є керівником структурного підрозділу відповідача та його посадовою особою, як наслідок, Головне управління Національної поліції в області має здійснювати контроль за належним виконанням зазначеними особами своїх службових обов`язків.

Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 806/2056/18, крім іншого, зазначено, що «…суд першої, так і суд апеляційної інстанцій дійшли висновку про безпідставність доводів позивача стосовно його служби протягом спірного періоду в понаднормовий час з огляду на те, що табелі обліку робочого часу працівників Баранівського райвідділу міліції, в тому числі ОСОБА_1, не велися та до ГУ УМВС України в Житомирській області не надходили, […] при цьому судами не з`ясовано яким саме чином відповідачами велась первинна облікова документація, в якій відображено використання робочого часу працівників, а також д л я к о н т р о л ю над дотриманням установленого режиму роботи, розрахунків із працівниками по заробітній платі та отримання інформації про відпрацьований час».

Суду не надано доказів на підтвердження того, що Головним управлінням вживались заходи для здійснення контролю за дотриманням начальником Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) нормативно-правових приписів щодо організації роботи у відділенні (відділі), зокрема в частині дотримання вимог законодавства щодо своєчасного направлення до управління фінансового забезпечення ГУНП в Донецькій області відповідних довідок обліку несення працівниками служби в нічний час, тобто, заходів, спрямованих на отримання реальної інформації про відпрацьований працівниками структурних відділів час та забезпечення працівників цих відділів належним грошовим забезпеченням.

Крім цього, на переконання суду, не виконання або не належне виконання начальником Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (відділу поліції № 3 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області) своїх службових обов`язків із оформлення та надання до Головного управління відповідних довідок не повинно мати своїм наслідком позбавлення позивача права на отримання належної йому за законом компенсації за службу в нічний час.

На підстави викладеного вище суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення - доплати за службу у нічний час у 2015 2020 роках, а саме: за 24 год у листопаді 2015 року, 30 год у грудні 2015 року, 24 год у січні 2016 року, 24 год у лютому 2016 року, 24 год у березні 2016 року, 30 год у квітні 2016 року, 24 год у травні 2016 року, 6 год у липні 2016 року, 24 год у серпні 2016 року, 36 год у вересні 2016 року, 36 год у жовтні 2016року, 30 год у листопаді 2016 року, 30 год у грудні 2016 року, 12 год у квітні 2018 року, 24 год у травні 2018 року, 21 год 5 хв у червні 2018 року, 18 год у липні 2018 року, 24 год у серпні 2018 року; всього - за 441 год 5 хв.

При цьому суд зазначає, що факт несення позивачем служби в нічний час: 15 лютого 2018 року, 22 лютого 2019 року, 29 липня 2019 року, 1, 18, 24 серпня 2019 року, 5, 12, 28 вересня 2019 року, 1, 10, 17, 27 жовтня 2019 року, 4 листопада 2019 року, 21 червня 2020 року (всього 90 год), щодо яких начальником Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області направлялись відповідні довідки до управління фінансового забезпечення ГУНП в Донецькій області (а.с. 110, 117, 122-126, 129, 240-242 т. 1, 34-36, 52-53, 62-65 т. 2), - не знайшов свого підтвердження за матеріалами справи (не підтверджено Книгами нарядів Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в області).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про безпідставність нарахування та сплати позивачу доплати до грошового забезпечення на службу в нічний час за вказані дати.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві доплату за: 24 год у листопаді 2015 року, 30 год у грудні 2015 року, 24 год у січні 2016 року, 24 год у лютому 2016 року, 24 год у березні 2016 року, 30 год у квітні 2016 року, 24 год у травні 2016 року, 6 год у липні 2016 року, 24 год у серпні 2016 року, 36 год у вересні 2016 року, 36 год у жовтні 2016року, 30 год у листопаді 2016 року, 30 год у грудні 2016 року, 12 год у квітні 2018 року, 24 год у травні 2018 року, 21 год 5 хв у червні 2018 року, 18 год у липні 2018 року, 24 год у серпні 2018 року; всього - за 441 год 5 хв із урахуванням суми зайво сплачено доплати за 90 год нічного чергування: 15 лютого 2018 року, 22 лютого 2019 року, 29 липня 2019 року, 1, 18, 24 серпня 2019 року, 5, 12, 28 вересня 2019 року, 1, 10, 17, 27 жовтня 2019 року, 4 листопада 2019 року, 21 червня 2020 року.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виплати вказану доплату у визначеній позивачем сумі (8 713,30 грн), суд зазначає, що предметом спору в межах цієї справи є правомірність не нарахування доплати до грошового забезпечення позивача за службу в нічний за певні періоди його служби та, як наслідок, не виплата нарахованої суми, при цьому р о з м і р нарахованої позивачу на виконання цього рішення доплати не є спірним у цій справі, так як його розрахунок відповідачем ще не здійснений.

Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними, тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача в частині не нарахування та не виплати йому при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік загальною кількістю 30 діб в розмірі 15 134,88 грн, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у 2019 році позивач мав право на щорічну відпустку протягом 45 діб, при цьому використав її у частині 15 діб (а.с. 88).

При звільненні позивача у вересні 2020 року позивачу не було сплачено компенсацію за 30 діб щорічної відпустки за 2019 рік.

При вирішенні питання щодо правомірності/не правомірності не виплати такої компенсації суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Статтею 93 Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (ч. 10).

Відповідно до ч. 11 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, положеннями Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у випадку не використання поліцейським щорічної відпустки протягом поточного календарного року поліцейський не втрачає право на цю відпустку у після закінчення поточного року.

Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16 і вважав правильним правовий висновок, який було викладено у постанові від 23 жовтня 2019 року в справі № 826/8185/18 з таких підстав:

«..Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. ч. 8, 11 ст. 93 Закону № 580, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.».

Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що: «.. законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок…».

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачеві компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за невикористані дні додаткової щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік підлягають задоволенню.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом с п о р і в у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розмір належної позивачу суми компенсації за невикористані дні відпустки, що мають бути вчинені відповідачем на виконання цього рішення суду, н е є спірним в даній справі.

Отже, позовні вимоги позивача про зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у визначеній позивачем сумі 15 134,88 грн спрямовані на майбутнє, тому що припускають можливе порушення відповідачем порядку та розміру нарахування цієї компенсації та, як наслідок, можливість виникнення такого спору.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку із їх передчасністю.

На підставі встановлених судом обставин та наведених у рішенні нормативно-правових норм адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір позивач є звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу у нічний час у 2015 2020 роках в повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення за службу в нічний час за: 24 год у листопаді 2015 року, 30 год у грудні 2015 року, 24 год у січні 2016 року, 24 год у лютому 2016 року, 24 год у березні 2016 року, 30 год у квітні 2016 року, 24 год у травні 2016 року, 6 год у липні 2016 року, 24 год у серпні 2016 року, 36 год у вересні 2016 року, 36 год у жовтні 2016року, 30 год у листопаді 2016 року, 30 год у грудні 2016 року, 12 год у квітні 2018 року, 24 год у травні 2018 року, 21 год 5 хв у червні 2018 року, 18 год у липні 2018 року, 24 год у серпні 2018 року; всього - за 441 год 5 хв із врахуванням суми зайво сплачено доплати за 90 год нічного чергування: 15 лютого 2018 року, 22 лютого 2019 року, 29 липня 2019 року, 1, 18, 24 серпня 2019 року, 5, 12, 28 вересня 2019 року, 1, 10, 17, 27 жовтня 2019 року, 4 листопада 2019 року, 21 червня 2020 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна