Справа № 140/14815/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/14815/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Волинської обласної державної адміністрації (далі відповідач, Волинська ОДА) про визнання протиправними та скасування наказів від 01.07.2021 № 103-ос Про звільнення ОСОБА_2 , від 28.07.2021, № 127-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос, від 05.08.2021 № 131-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос (зі змінами), від 02.11.2021 № 171-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос; поновлення позивача на посаді начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 01.07.2021 № 103-ос Про звільнення ОСОБА_2 , позивача було звільнено з посади начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної адміністрації, з врахуванням оскаржуваних наказів по даті звільнення із 02.11.2021, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87, частин 4, 5 статті 87, статті 89 Закону України Про державну службу, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців з припиненням державної служби.

Позивач вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки в порушення вимог частини 3 статті 87 Закону України Про державну службу, статті 49-2 КЗпП України йому не було запропоновано можливості перейти на іншу рівнозначну або нижчу посаду державної служби у цьому органі, за наявності у відповідача вакантних посад, ніякої реорганізації структурних підрозділів Волинською ОДА фактично не було проведено, а відтак підстави для його звільнення були відсутні. Крім того вказує на те, що при його звільненні не було враховано норми статті 49-2 КЗпП України щодо переважного права на залишенні його на роботі. З цих підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

За клопотанням позивача 25.03.2022 провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №140/11536/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання рішення в частині протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 14.07.2022 провадження в даній справі поновлено.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що розпорядженням Волинської ОДА від 14.04.2021 № 183 «Про структуру апарату обласної державної адміністрації» були внесені зміни до структури апарату обласної державної адміністрації, зокрема був ліквідований регіональний відділ адміністрування Державного реєстру виборців у складі управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської ОДА та утворений регіональний відділ адміністрування Державного реєстру виборців як самостійний структурний підрозділ апарату Волинської ОДА. За класифікацію посад, посада яку займав позивач на момент звільнення відносилась до підкатегорії «Б3», тому йому на момент звільнення не було запропоновано посаду заступника начальника відділу інформаційно комунікаційних систем, яка відносилась до категорії «Б2». В подальшому позивачу була запропонована аналогічна посада, та як виняток нижча вакантна посада, від якої він відмовився. Вважає, що при звільненні позивача відповідачем повністю дотримано вимоги чинного законодавства та порядку звільнення державного службовця, а тому в задоволені позову просить відмовити.

У відповіді на відзив позивач ще раз наголосив на недотриманні відповідачем порядку звільнення його із займаної посади та просив позов задовольнити.

Відповідач у поданому запереченні на відзив зауважив на правомірність винесеного наказу про звільнення позивача і просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У поданих додаткових поясненнях позивач звертає увагу на судове рішення у справі № 140/11536/21, яким констатовано незаконність створення нового відділу адміністрування Державного реєстру виборців у кількості 3 одиниць, порушенням допущених відповідачем при ознайомленні його із попередженнями про наступне вивільнення.

Представник відповідача у додаткових поясненнях наголосив на належності посади яку до звільнення займав позивач, та те, що на посада начальника новоствореного відділу відноситься до категорії «Б2», яка є вищою по категорії ніж та, що була у позивача. Відтак начальник новоствореного відділу повинен призначатися за результатами відповідного конкурсу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної адміністрації (т.1 а.с.71).

Розпорядженням Волинської ОДА від 14.04.2021 № 183 «Про структуру апарату обласної державної адміністрації» були внесені зміни до структури апарату обласної державної адміністрації.

Зокрема підпунктом 1 пункту 2 було ліквідовано управління інформаційних технологій та адміністрування в кількості 9 штатних одиниць, та в його складі: відділ інформаційних технологій у кількості 5 штатних одиниць та регіональний відділ адміністрування Державного реєстру виборців у кількості 3 одиниць.

Пунктом 3 даного розпорядження було скорочено посади у регіональному відділі адміністрування Державного реєстру виборців у кількості 3 одиниць: начальника відділу 1 штатна одиниця; головного спеціаліста 2 штатних одиниці.

Підпунктом 2 пункту 4 даного розпорядження було утворено регіональний відділ адміністрування Державного реєстру виборців в кількості 3 одиниці: начальника відділу 1 штатна одиниця; головного спеціаліста 2 штатних одиниці (т. 1 а.с. 95-97).

Наказом № 27-ос «Про попередження про наступне вивільнення» від 22.04.2021 визначено попередити працівників, у тому числі, позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за 30 днів у зв`язку зі скороченням посади державної служби (п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу») (т.1 а.с.136-138).

22.04.2021 позивачу вручено попередження про наступне вивільнення, де зазначено, що в даний час відсутня можливість запропонувати йому іншу рівнозначну посаду державної служби, оскільки на даний час в апараті облдержадміністрації відсутні вакантні посади підкатегорії «Б2» в межах категорії «Б», а тому як виняток, запропоновано наявну нижчу посаду відповідно, а саме: головного спеціаліста відділу організаційної, аналітичної роботи та моніторингу управління організаційної роботи та взаємодії з органами державної влади і місцевого самоврядування апарату Волинської ОДА, на період відсутності основного працівника (т.1 а.с.139).

Наказом №58-ос «Про попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 » визначено попередити позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за 30 днів у зв`язку зі скороченням посади державної служби (п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу») (т.1 а.с.121).

В цей же день направлено попередження про наступне вивільнення, де зазначено, що в даний час відсутня можливість запропонувати йому іншу рівнозначну посаду державної служби, оскільки на даний час в апараті облдержадміністрації відсутні вакантні посади підкатегорії «Б3» в межах категорії «Б», а тому як виняток запропоновано наявну нижчу посаду відповідно, а саме: головного спеціаліста відділу організаційної, аналітичної роботи та моніторингу управління організаційної роботи та взаємодії з органами державної влади і місцевого самоврядування апарату Волинської ОДА, на період відсутності основного працівника та, як виняток, посаду провідного спеціаліста із зверненням громадян апарату Волинської обладміністрації. Вказано, що у разі відмови від переведення на запропоновану посаду позивача буде звільнено на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу (т.1 а.с.123).

01.07.2022 складено акт про відмову ОСОБА_1 від переведення на запропоновані посади (т.1 а.с.124).

Наказом №103-ос від 01.07.2021 «Про звільнення ОСОБА_2 » позивача було звільнено з посади начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної адміністрації, з 29.07.2021 відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87, частин 4, 5 статті 87, статті 89 Закону України Про державну службу, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців з припиненням державної служби, з 29.07.2022 (т.1 а.с. 109-110).

Пізніше у зв`язку із перебуванням у відпустці та тимчасовою непрацездатністю наказами № 127-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос, від 05.08.2021 № 131-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос (зі змінами), від 02.11.2021 № 171-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос вносились зміни, в наказ про звільнення в частині дати звільнення. Останнім наказом, позивача звільнено із займаної посади з 02.11.2021 (т.1 а.с. 126-129).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII Про державну службу.

Як встановлено частинами 1-3 статті 5 Закону України Про державну службу правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Перелік підстав для припинення державної служби визначений статтею 83 Закону України Про державну службу.

Зокрема, пунктом 4 частини 1 статті 83 Закону України Про державну службу встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Загальний перелік підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, визначений статтею 87 Закону України Про державну службу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України Про державну службу підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

З 06.03.2021 набрав чинності Закон України від 23.02.2021 № 1285-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби, яким викладено в новій редакції частину 3 статті 87 Закону України Про державну службу.

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону України Про державну службу (у редакції, чинній з 06.03.2021 та на час звільнення позивача) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент виникнення спірних правовідносин (попередження позивача про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією та звільнення позивача) врегульована положеннями Закону України Про державну службу, що виключає застосування КЗпП України до спірних правовідносин.

У свою чергу, з аналізу частини 3 статті 87 Закону України Про державну службу у редакції Закону України від 23.02.2021 № 1285-IX слідує, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.

Тобто, вказаними нормами Закону визначено процедуру звільнення державного службовця при скороченні чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців або його реорганізації.

При цьому, якщо відсутня жодна з цих умов, звільнення державного службовця не можна вважати правомірним.

Аналізуючи зібрані та досліджені у справі докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача із займаної посади Волинською ОДА не в повній мірі було дотримано вимоги чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Так, дійсно із прийняттям розпорядження від 14.04.2021 № 183 «Про структуру апарату обласної державної адміністрації», яким було ліквідовано управління інформаційних технологій та адміністрування в кількості 9 штатних одиниць, та в його складі: відділ інформаційних технологій у кількості 5 штатних одиниць та регіональний відділ адміністрування Державного реєстру виборців у кількості 3 одиниць, скорочено відповідні посади у регіональному відділі адміністрування Державного реєстру виборців у кількості 3 одиниць та утворено новий відділ у відповідача виникли підстави для припинення державної служби, визначені пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Тобто, саме з прийняттям вказаного розпорядження у відповідача виник обов`язок щодо попередження особи про наступне вивільнення та запропонування вакантних рівнозначних посад, або як виняток нижчої за рангом посади.

22.04.2022 позивачу вручено попередження про наступне вивільнення та зазначено, що на даний час в апараті Волинської ОДА відсутні посади категорії «Б3» та запропоновано нижчу посаду, а саме головного спеціаліста у іншому відділі строково на час відсутності основного працівника.

Однак, суд звертає увагу, що на той момент відповідно до вимог чинного законодавства посада позивача відносилась до категорії «Б3» і відповідно, наявності на той момент у структурі Волинської ОДА вакантних посад нижчої категорії, про що свідчать долучені до справи докази та в подальшому накази про переведення працівників.

При цьому, визнавши допущені у цьому попередженні помилки відповідач виніс нове попередження про звільнення позивача від 26.05.2022 та засобами електронного зв`язку направив його ОСОБА_1 .

У ньому зазначено, про відсутність вакантних посад категорії «Б3» та знову запропоновано тимчасово посаду строкову на час відсутності основного працівника та як виняток нижчу посаду в іншому відділі, та зазначено, що у разі відмови його буде звільнено з посади.

Суд зазначає, що вказані попередження про наступне вивільнення не відповідають вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Зокрема, у попередженні позивача про наступне вивільнення від 22.04.2022 не вірно зазначено категорію посади, яку особа займала до звільнення та запропоновано посаду, яка не є вакантною.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» визначено види відпусток.

Також гарантії працівників визначені КЗпП України.

Отже, враховуючи вищевказані норми законодавства, якщо працівник відсутній у зв`язку із хворобою, відрядженням, відпусткою, посада, яку він займає, не є вакантною, та відповідно не може бути запропоновано працівнику. Вказані обставини відносяться і до попередження від 26.05.2022.

Крім того, як вбачається із долучених до справи документів, зокрема листів ОДА, на момент видання попереджень про наступне вивільнення у структурі Волинської ОДА були наявні вакантні посади, які відповідали професійній підготовці та професійним компетентностям позивача і, які б могли бути йому запропоновані.

Однак, відповідач формально запропонував ОСОБА_1 одну вакантну посаду, що на думку суду, за наявності інших вакантних посад та можливості їх запропонувати позивачу, Волинська ОДА не в повній мірі виконала вимоги статті 87 Закону України «Про державну службу».

Як встановлено в ході судовому розгляду, Волинською ОДА складено акт від 01.07.2022 про відмову ОСОБА_1 від переведення на запропоновані посади, що за нормами частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» є підставою для його звільнення.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач належними та допустимими доказами не довів факту відмови позивача від переведення на вакантну посаду.

У матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би засвідчував факт відмови позивача від переведення на запропоновано посаду.

Також суд при цьому враховує, що з моменту попередження про звільнення 26.05.2022 по дату складання вказаного акту ОСОБА_1 неодноразово перебував на лікарняному та у відпустці.

Нормами чинного законодавства не передбачено протягом якого часу особа, попереджена про наступне вивільнення, повинна надати згоду на переведення чи відмовитись від запропонованої посади. На думку суду, не надходження такої заяви під час перебування особи на лікарняному чи у відпустці не може вважатись відмовою від запропонованої посади, що тягне за собою наступне звільнення.

Відтак, складений за відсутності позивача та не надходження від нього будь-яких заяв акт про відмову від переведення 01.07.2022, враховуючи зазначені обставини, не може свідчити про фактичну відмову від переведення на запропоновану посаду.

Як вже зазначалося вище, підставою для звільнення позивача із займаної посади стало прийняття відповідачем розпорядження № 183 від 14.03.2021.

У контексті спірних правовідносин суд також звертає увагу на наступне.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі № 140/11536/21 за ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання рішення в частині протиправним та зобов`язання вчинити дії було визнано протиправним та скасовано підпункт 2 пункту 4 розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації №183 від 14.04.2021 Про структуру апарату Волинської обласної державної адміністрації щодо утворення регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців в кількості 3 штатних одиниць та зобов`язати відповідача привести чисельність працівників регіонального органу (відділу) адміністрування Державного реєстру виборців відповідно до абзацу третього пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 №943 "Деякі питання утворення органів (відділів) ведення та регіональних органів (відділів) адміністрування Державного реєстру виборців" (зі змінами). У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Вказане рішення було оскаржено в апеляційному порядку. За наслідками апеляційного розгляду справи постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 20.06.2022 апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (т. 2 а.с. 127-137).

Тобто, вказаним судовим рішенням підтверджено право відповідача на ліквідацію структурних підрозділів та утворення нових, однак із дотриманням умови збереження штату працівників визначеного законом, чого в даному випадку відповідачем дотримано не було.

Частиною 5 статті 22 та частиною 1 статті 41 Закону України Про державну службу визначено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Отже, за змістом частини 5 статті 22 і пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України Про державну службу працевлаштування державного службовця у випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу передбачає його переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу. Переведення у такому випадку відбувається за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Водночас застосування законодавцем у наведених положеннях Закону України Про державну службу слова може, підтверджує виключне право адміністративного розсуду суб`єкта призначення на переведення державного службовця без обов`язкового проведення конкурсу та жодним чином не звільняє його від обов`язку дотриматися процедури звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби у разі реорганізації державного органу.

Однак, судом у справі № 140/11536/21 констатовано, що при утворенні регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців в кількості 3 штатних одиниць, відповідач порушив вимоги чинного законодавства, оскільки відповідно до норм законодавства такий відділ повинен складатися із 4 штатних одиниць.

Допущене порушення в подальшому потягнуло за собою порушення трудових прав позивача, враховуючи наступне.

При дотриманні вимог чинного законодавства та утворенні нового відділу, відповідач був зобов`язаний утворити його у штатній кількості 4 одиниць, що у свою чергу навіть при ліквідації посади начальника відділу, яку займав позивач на момент звільнення передбачало можливість запропонувати йому посаду як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей у новоствореному відділі і за наявності згоди без проведення конкурсу перевести його на нову посаду, чого в даному випадку зроблено не було.

Позивачу могла б бути запропонована посада у відділі в якому він працював та з функціями і роботою якого він знайомий.

Таке переведення в силу норм статей 22, 41 Закону України «Про державну службу» могло відбуватись без конкурсу.

Недотримання вищезазначеного мало наслідком в подальшому вручення позивачу попередження про звільнення та, як наслідок, звільнення його із займаної посади.

Зокрема про порушення його трудових прав в частині скасованого розпорядження констатував суд апеляційної інстанції у справі № 140/11536/21.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, враховуючи те, що Волинською обласною державною адміністрацією при звільненні позивача не виконано обов`язку, визначеного законом щодо процедури звільнення, та не враховано його право на переважне залишення на роботі, не запропоновано іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей одночасно з попередженням про звільнення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу від 01.07.2021 № 103-ос Про звільнення ОСОБА_2 та задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи зазначене, як похідні підлягають скасуванню накази відповідача від 28.07.2021 № 127-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос, від 05.08.2021 № 131-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос (зі змінами), від 02.11.2021 № 171-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос, якими вносились зміни в наказ про звільнення в частині дати.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 Кодексу законів про працю України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Таким чином, ОСОБА_1 слід поновити на посаді з якої його звільнено, а саме: на посаді начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної адміністрації, з 03.11.2021.

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з довідкою Волинської ОДА від 05.11.2021№ 12.34/112, за останні два місяці перед звільненням позивача, що мало місце 02.11.2021, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у вересні 2021 року 19993,57 грн та у жовтні 2021 року 20456,79 грн. Отже, середньоденний заробіток позивача за 1 день складає 963,10 грн (19993,57 грн + 20456,79 грн = 40450,36 грн /42 робочі дні).

Заробітна плата позивачу обчислювалась відповідно до кількості відпрацьованих календарних днів, що підтверджується також довідкою та поясненнями представника відповідача. Сторонами вказані суми не оспорювались.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Час вимушеного прогулу за період з 03.11.2021 (наступний день після звільнення) по 26.07.2022 (до дня ухвалення рішення у справі) становить 186 робочих днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2021 по 26.07.2022 становить 179136,60 грн. (963,10 грн х 186 робочих днів).

При цьому, суд зауважує, що у пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового утримання в межах стягнення за один місяць в розмірі 20225,18 грн. слід звернути до негайного виконання.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати накази Волинської обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос Про звільнення ОСОБА_2 , від 28.07.2021 № 127-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос, від 05.08.2021 № 131-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос (зі змінами), від 02.11.2021 № 171-ос Про внесення змін до наказу керівника апарату обласної державної адміністрації від 01.07.2021 № 103-ос.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної державної адміністрації з 03 листопада 2021 року.

Стягнути з Волинської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 179136,60 грн (сто сімдесят дев`ять тисяч сто тридцять шість гривень 60 копійок).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника регіонального відділу адміністрування Державного реєстру виборців управління інформаційних технологій та адміністрування апарату Волинської обласної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 20225,18 грн (двадцять тисяч двісті двадцять п`ять гривень 18 копійок) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Волинська обласна державна адміністрація (43027, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 9, ).

Суддя Р.С. Денисюк