Справа № 420/20586/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/20586/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника апелянта - Єрмакова А.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - Позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України ( далі - Відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі - Відповідач-2), в якому просив:

-визнати протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають у зменшенні розміру одноразової грошової допомоги всупереч визначеного частиною 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону від 09.06.2013 року, чинного на дату набуття ним права на гарантовану державою виплату - 04.12.2013 року;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовити та надати Міністерству оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги та визначення її розміру оновлену довідку про грошове забезпечення позивача за останньою посадою на момент набуття ним права на отримання гарантованої державою виплати - 04.12.2013 р., з обов`язковим врахуванням розміру його щомісячного грошового забезпечення - 4334, 70 грн.

-зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу як інваліду ІІ групи з 04.12.2013р. внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини одноразової грошової допомоги та визначити її розмір (з урахуванням раніше проведеної виплати - 23154, 30 грн.) на підставі ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 09.06.2013 р., чинній на момент виникнення права на гарантовану державою виплату (04.12.2013), не менше п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він займав на день звільнення з лав Збройних Сил України, з урахуванням щомісячного розміру його грошового забезпечення - 4334, 70 грн.

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 після отримання від Міністерства оборони України належної суми грошових коштів для виплати одноразової грошової допомоги, перерахувати позивачу на його банківський рахунок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини, а отже з 04.12.2013 року позивач набув право на отримання гарантованої державою одноразової грошової допомоги у розмірі визначеному ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також позивач зазначив, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року за ОСОБА_1 визнано право на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013. Позивачу здійснено нарахування одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, проте позивач не погоджується з проведеним розрахунком вказаної грошової допомоги. Так, позивач вважає, що відповідачами безпідставно взято за основу для розрахунку одноразової грошової допомоги розмір грошового забезпечення полковника запасу ОСОБА_1 за останньою посадою саме на день його звільнення з лав Збройних Сил України, при тому, що законне право на виплату одноразової грошової допомоги позивач як інвалід ІІ групи набув лише - 04.12.2013р., та закони й нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року - позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України(, місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 23154, 30 грн.

Зобов`язано Міністерство оборони України(, місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в розмірі 30-місячного грошового забезпечення за посадою, яку займав ОСОБА_1 станом на набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги - 04.12.2013 року, з урахуванням виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 6) підготувати та направити Міністерству оборони України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) для призначення одноразової грошової допомоги та визначення її розміру оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) за посадою, яку займав ОСОБА_1 станом на набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги - 04.12.2013 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить рішення суду від 23 лютого 2022 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року по справі № 520/1899/16-а Міністерством оборони України було прийнято рішення від 27.03.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 30-місячного грошового забезпечення позивача за останньою посадою. На думку відповідача - 1, розмір одноразової грошової допомоги визначений правомірно, відповідно до приписів п. 2 ст. 2 Порядку № 499, - у розмірі 30-місячного грошового забезпечення для інвалідів ІІ групи. Також зазначеним Порядком № 499 зазначено визначення грошового забезпечення для різних категорій військовослужбовців, а саме: для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення. На день звільнення позивача його грошове забезпечення складало 771, 81 грн., з якого й розраховано одноразову грошову допомогу.

В апеляційній скарзі, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить рішення суду від 23 лютого 2022 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивач обрав не правильний спосіб захисту своїх прав, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Отже, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Також, відповідач -2 звернув увагу на наявність статей 382, 383 КАС України, які мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Також , апелянт вважає, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку, оскільки матеріали цієї справи свідчать, що ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу 10 квітня 2020 року, з позовом звернувся 29 жовтня 2021 року. Окрім того, відповідач -2 зазначив, що позивачем не доведено наявність порушення його прав, свобод чи інтересів з боку посадових осіб ООТЦК та СП, оскільки позивач не звертався до ООТЦК та СП з проханням виготовити довідку з урахуванням розміру його щомісячного грошового забезпечення у розмірі 4334, 70 грн. Порядком № 975 визначений вичерпний перелік обов`язків уповноваженого органу, яким на той час був Одеський обласний військовий комісаріат (з 29.12.2018 переформований у ООТЦК та СП), з якого вбачається відсутність у ООТЦК та СП обов`язку та повноважень на здійснення підготовки довідок про грошове забезпечення осіб, яким призначається одноразова грошова допомога для цілей визначення розміру зазначеної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерства оборони України, позивач послався на доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 05.08.1976 по 27.11.2002 перебував на кадровій військовій служби у лавах Збройних Сил.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з наказу Міністерства оборони України 30.10.2002 № 615 полковника ОСОБА_1 , заступника начальника факультету з матеріально-технічного забезпечення факультету (розвідки) Одеського інституту Сухопутних військ звільнено у запас за п. 67 пп. «б» (а.с. 9), та згідно з витягу з наказу начальника Одеського інституту Сухопутних військ від 18.11.2002 року № 245, з 27 листопада 2002 року виключено зі списків особового складу інституту і всіх видів забезпечення (а.с. 10).

Відповідно до довідки серії 10ААВ № 584313 від 04.12.2013 року до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини (а.с. 12).

Відповідно до протоколу про призначення пенсії, з 04.12.2013 року пенсійним органом позивачу призначено пенсію по інвалідності, виходячи з суми грошового забезпечення для обчислення пенсії: 4334, 70 грн. (а.с. 44).

Суд також встановив, що ОСОБА_1 подав до військового комісара Одеського обласного військового комісаріату заяву від 30.05.2014 року з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності (а.с. 71), проте у задоволенні прохання було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року у справі № 520/1899/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано за ОСОБА_1 право на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013 року внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. В іншій частині позовних вимог, - відмовлено (а.с. 17-20).

Це рішення суду залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 року, та постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.03.2020 року № 53, на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року у справі № 520/1899/16-а, ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 року, та постанови Верховного Суду від 06 листопада 2019 року вирішено призначити одноразову грошову допомогу полковнику ОСОБА_1 , якого 27.11.2002 звільнено з військової служби та 04.12.2013 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 23 154, 30 грн. (а.с. 47).

Відповідно до платіжного доручення № 153 від 07.04.2020 року позивачу перераховано суму 23 154, 30 грн. (а.с. 83) та позивачем не заперечується, що ним отримана одноразова грошова допомога в розмірі 23 154, 30 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що для розрахунку розміру одноразової грошової допомоги використана довідка про розмір грошового забезпечення позивача на день його звільнення з військової служби - 27.11.2002 в розмірі 771, 81 грн. (а.с.46).

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до Київського районного суду м. Одеси із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/1899/16-а, в якій просив визначити спосіб виконання судового рішення, але ухвалою суду від 23.04.2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення (а.с. 34-36), яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2021 року (а.с. 37-38).

Судом першої інстанції досліджені копії протоколів про перерахунок пенсії позивача станом на 01.12.2013 року (а.с. 43).

Таким чином, позивачу здійснено нарахування одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, проте позивач не погоджується з проведеним розрахунком вказаної грошової допомоги, тому звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що одноразова грошова допомога має бути призначена виходячи з розміру грошового забезпечення на дату виникнення права на призначення вказаної допомоги, та позовні вимоги належать задоволенню шляхом зобов`язання Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 30-місячного грошового забезпечення за посадою, яку займав ОСОБА_1 станом на набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги - 04.12.2013 року, з урахуванням виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визначення щомісячного розміру його грошового забезпечення - 4334, 70 грн., суд зазначив, що визначення розміру грошового забезпечення для призначення одноразової грошової допомоги належить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно, ці позовні вимоги належать задоволенню частково шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити Міністерству оборони України для призначення одноразової грошової допомоги та визначення її розміру оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за посадою, яку займав ОСОБА_1 станом на набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги - 04.12.2013 року.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд встановив, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року у справі № 520/1899/16-а визнано за ОСОБА_1 право на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013 року внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Встановлені обставини рішенням суду по справі № 520/1899/16-а у порядку ст. 78 КАС України не належать доказуванню.

А отже не належать доказуванню обставини щодо виникнення у позивача права на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.12.2013 року внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що змістом спірних правовідносин є розмір призначеної одноразової грошової допомоги, що не було предметом дослідження по справі № 520/1899/16-а.

Тому доводи апелянтів ООТЦК та СП, що позивач обрав не правильний спосіб захисту своїх прав, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин - 04.12.2013 року, тобто з дня коли позивачу повинна бути призначена одноразова грошова допомога, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин - 04.12.2013 року чинною була постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (надалі - Порядок № 499).

Відповідно до абз. 7 пп. 2 п. 2 Порядку № 499, одноразова грошова допомога виплачується:

2) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.03.2020 року № 53, на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року у справі № 520/1899/16-а, ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 року, та постанови Верховного Суду від 06 листопада 2019 року вирішено призначити одноразову грошову допомогу полковнику ОСОБА_1 , якого 27.11.2002 звільнено з військової служби та 04.12.2013 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 23 154, 30 грн. (а.с. 47).

Враховуючи вищенаведені приписи Порядку № 499, суд дійшов вірного висновку, що відповідачем - Міністерством оборони України правомірно призначено позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

При цьому, сторони погоджуються, що приписами ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено граничний розмір одноразової грошової допомоги - в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Щодо розміру грошового забезпечення, яке було використано для визначення суми одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції встановив таке.

Так, одноразова грошова допомога нарахована виходячи із грошового забезпечення позивача станом на дату його звільнення з військової служби - 27.11.2002 в розмірі 771, 81 грн.

Відповідачі зазначили, що вони керувалися положенням пп. 4 п. 2 Порядку № 499.

Так, відповідно до абз. 5 пп. 4 п. 2 Порядку № 499, грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Однак, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2011 р. в адміністративній справі N 2а-7205/11/2670 визнано незаконним та нечинним абзац п`ятий підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб) та ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2012 р. в адміністративній справі N 2а-7205/11/2670 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2011 р. залишено без змін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду, що одноразова грошова допомога має бути призначена виходячи з розміру грошового забезпечення на дату виникнення права на призначення вказаної допомоги.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд вірно визначився зі способом захисту позивача стосовно визнання протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають у зменшенні розміру одноразової грошової допомоги всупереч визначеного частиною 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону від 09.06.2013 року, чинного на дату набуття ним права на гарантовану державою виплату - 04.12.2013 року, які підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 23154, 30 грн.

Відповідно, належать задоволенню і позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 30-місячного грошового забезпечення за посадою, яку займав ОСОБА_1 станом на набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги - 04.12.2013 року, з урахуванням виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (надалі - Порядок № 975).

Відповідно до п. 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Таким чином, визначення розміру грошового забезпечення для призначення одноразової грошової допомоги належить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовити та надати Міністерству оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги та визначення її розміру оновлену довідку про грошове забезпечення позивача за останньою посадою на момент набуття ним права на отримання гарантованої державою виплати - 04.12.2013, з обов`язковим врахуванням розміру його щомісячного грошового забезпечення - 4334, 70 грн. є частково обґрунтованими та належать задоволенню частково шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити Міністерству оборони України для призначення одноразової грошової допомоги та визначення її розміру оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за посадою, яку займав ОСОБА_1 станом на набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги - 04.12.2013 року.

Щодо доводів апелянтів про пропуск позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів також вважає, що звернення позивача до Київського районного суду м. Одеси із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/1899/16-а, в якій він просив визначити спосіб виконання судового рішення, стосовно якого ухвалою суду від 23.04.2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення (а.с. 34-36), та яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2021 року, є поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Водночас, оскільки на суд покладено обов`язок здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Законів України «Про судоустрій і статус суддів» у редакціях від 07 липня 2010 року та 02 червня 2016 року), зазначений обов`язок суду полягає в закладенні у свої мотиви відповідної аргументації з дотриманням принципів верховенства права.

Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених позивачем, у зв`язку з чим, наявні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржниками доводи в апеляційних скаргах щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст.315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28.07.2022р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.