Справа № 160/10909/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 липня 2022 року Справа 160/10909/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії ГУНП Дніпропетровської області, в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, а саме з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; скасувати накази ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати новий наказ про поновлення ОСОБА_1 в Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 27 січня 2022 року з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на звернення до суду, тобто коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).

В даному випадку, позивач оскаржує накази ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, проте в позовній заяві не зазначає, коли саме він дізнався про прийняття цих наказів, та відповідно про порушення його прав.

При цьому, початок перебігу місячного строку звернення до суду з позовними вимогами про оскарження наказів починається саме з дня коли позивач дізнався про прийняття таких наказів та своє порушене внаслікок їх прийняття право.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

В обргунтування клопотання не зазначено жодних підстав, але з тексту позовної заяви вбачається, що на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року у справі № 757/62713/21-к до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року у справі № 757/62713/21-к застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

До матеріалів позовної заяви позивачем надано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року у справі № 757/62713/21-к та ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року у справі № 757/62713/21-к.

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року у справі № 757/62713/21-к застосовано до ОСОБА_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст. 368 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строком тримання під вартою до 05 год.55 хв. 21 січня 2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року у справі № 757/62713/21-к у задоволенні клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних провопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 відмовлено та застосовано до нього строком до 30.07.2022 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Отже, строк тримання під вартою позивача сплинув 02.06.2022 року, а з позовною заявою він звернувся лише 22.07.2022 року.

Інших доказів в підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не надано та обставин не зазначено.

Оскільки за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на звернення до суду, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивач не навів суду об`єктивних та переконливих причин, які завадили позивачу звернутись з позовною заявою до суду у строк встановлений ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позивач повинен надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати коли та за яких обставин він дізнався про прийняття оскаржуваних наказів та відповідно про порушення своїх прав внаслідок їх прийняття, зазначити поважні причини пропуску строку звернення до суду з даними позовними вимогами та надати суду докази поважності таких причин.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно частини 7 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Так, позивачем до позовної заяви не надано копій оскаржуваних наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, але подано клопотання про витребування матеріалів службового розслідування та цих наказів у відповідача.

При цьому, зі змісту вказаного клопотання вбачається, що позивач жодним чином не обґрунтовує неможливість надання оскаржуваних наказів та матеріалів службового розслідування самостійно, та не надає докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідних доказів.

Відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У той же час, позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними дії ГУНП Дніпропетровської області, в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, а саме з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; скасування наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати новий наказ про поновлення ОСОБА_1 в Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 27 січня 2022 року з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

При цьому, ненадання позивачем оскаржуваних наказів позбавляє суд можливості пересвідчитись в тому, що оскаржувані накази стосуються питання звільнення позивача зі служби, а позивач заявляючи позовні вимоги про їх визнання протиправними та скасування звільнений від сплати судового збору.

З огляду на зазначене, суд звертає увагу позивача, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про поновлення на роботі, при цьому питання застосування дисциплінарних стягнень даним питанням не охоплюється та за заявлення таких позовних вимог необхідно сплачувати судовий збір у передбаченому законом розмірі.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року становить 2481 гривні.

Отже, за одну вимогу немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Таким чином, за наявності позовної вимоги, яка не є вимогою повязаною зі звільненням позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн., за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Дн-кій/Чечел.р/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA4004632; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101; РНОКПП; Судовий збір, за позовом (ПІБ), Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати коли та за яких обставин він дізнався про прийняття оскаржуваних наказів, зазначити поважні причини пропуску строку звернення до суду з даними позовними вимогами та надати суду докази поважності таких причин; надати докази, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання наказів ГУНП в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109 к від 24 січня 2022 року та матеріалів службового розслідування, або надати копії таких наказів та матеріалів.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Озерянська