Справа № 380/4290/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4290/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/4290/22 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га з кадастровим номером :16:000:0460 та передачу такої ділянки ОСОБА_1 безоплатно у власність;

- Зобов`язати Миколаївську міську раду Стрийського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га з кадастровим номером :16:000:0460 та передати таку ділянку ОСОБА_1 безоплатно у власність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2021 позивач звернулася до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, як розпорядника земель у межах Миколаївської міської територіальної громади із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га з кадастровим номером :16:000:0460 та передачу такої ділянки безоплатно у власність. Проте відповідачем за результатами розгляду заяви позивача не затверджено відповідний проект землеустрою, натомість рішенням від 29.06.2021 №849 відхилено проект рішення про затвердження відповідного проекту землеустрою. При цьому позивачу не було належним чином роз`яснено відповідне рішення та його наслідки. Позивач звернулася до відповідача із заявою та запитом про надання інформації та роз`яснень щодо підстав незадоволення такої заяви та забезпечення належного розгляду такої заяви. З отриманих листів-відповідей позивачем було з`ясовано, що її заяву про затвердження проекту землеустрою не було задоволено у зв`язку із тим, що відповідне рішення не набрало необхідної кількості голосів.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, у якому він значив, що відповідно до Витягу з протоколу № 17 засідання комісії з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області (далі-Комісія) від 11.06.2021, Комісія слухала питання № 2 порядку денного про розгляд клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у приватну власність. Комісія розглянула: проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Гірського Старостинського округу, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.01.2021, комісія вирішили: утриматися, голосували «за»-3, проти-0, утримались-0. Засідання комісії від 11.06.2021 було правомочне, оскільки на ньому були присутні троє членів Комісії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. Керуючись п. 2 ст. 71 Регламенту Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області проект рішення або пропозиція, які не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими. Таке відхилення проекту рішення заноситься до протоколу пленарного засідання як рішення ради.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 22.02.2022 року відкрито спрощене провадження адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини:

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13.01.2021 №163-УБД ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Гірської сільської ради Миколаївського району, орієнтовним розміром 2 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

18.01.2021 вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер :16:000:0460, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 021 від 18.01.2021.

19.05.2021 позивач звернулася до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, як розпорядника земель у межах Миколаївської міської територіальної громади із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га з кадастровим номером :16:000:0460 та передачу такої ділянки безоплатно у власність.

Рішенням Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області 12-ої чергової 2-ге пленарне засідання сесії 8-го скликання від 29.06.2021 року №849 «Про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства» відповідно до ч. 2 ст. 71 Регламенту Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області 8-го скликання проект рішення «Про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства» вважати відхиленим.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по даній справі суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - Земельний кодекс України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 59 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Положеннями частини п`ятої статті 46 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Приписами статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частинами першою, шостою статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України убачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічну правову позицію було висловлено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 справа № 1640/2592/18 та від 22.10.2020 справа № 808/3083/17, від 16.02.2021 у справі № 821/146/17.

Таким чином, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

В спірному рішення відсутні посилання на законні підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не зазначено в чому полягає його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно із ч. 2 ст. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірне рішення відповідача не відповідає вказаним критеріям, оскільки прийняте не на підставі, не у межах у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) тощо, відтак є протиправним та підлягає скасуванню. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області 12-ої чергової 2-ге пленарне засідання сесії 8-го скликання від 29.06.2021 року №849 «Про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства».

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно, суд не може собою підміняти колегіальних орган та приймати інше рішення в замін скасованого, тому на думку суду слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.05.2021 року з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області (81600, Львівська обл., Стрийський р-н, м. Миколаїв, вул. Володимира Великого, 6) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області 12-ої чергової 2-ге пленарне засідання сесії 8-го скликання від 29.06.2021 року №849 «Про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства».

Зобов`язати Миколаївську міську раду Стрийського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2021 року з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 29.07.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.