Справа № 160/6647/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року Справа № 160/6647/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
10 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації, в якій просить:
В обґрунтування позову позивач зазначила, що у грудні 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою про призначення державної допомоги на дитину (дитину інваліда) якій не встановлено інвалідність передбачену ст.18-5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та подала повний пакет усіх необхідних документів, в тому числі висновок ЛКК КНП «Покровський центр ПМСД» № 181 від 05.07.2021 року та довідку про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді № 149 від 19.11.2021 року.
Повідомленням № 4 призначено допомогу з 22.12.2021 року по 31.12.2021 року в розмірі 1934,00 грн., з 01.01.2022 року по 21.06.2022 року в розмірі 4200,00 грн., але згідно повідомлення від 10.01.2022 року відмовлено в призначенні вищевказаної державної соціальної допомоги, та повернуто особову справу в зв`язку з наданням некоректної довідки (неможливо встановити право особи на ДСД).
Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки при відмові в призначенні державної соціальної допомоги на дитину (дитину інваліда) якій не встановлено інвалідність, УСЗН Синельниківської РДА не враховано право на отримання відповідної державної соціальної допомоги, та протиправно відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги на дитину (дитину інваліда) якій не встановлено інвалідність передбаченої ст.18-5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року відкрито провадження у справі №160/6647/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
13 червня 2022 року від представника Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що в наданій заявницею довідці - висновку ЛКК КНП «Покровський центр ПМСД» від 02.07.2021 року формулювання діагнозу дитини не відповідає діагнозу згідно Переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161.
23 червня 2022 року від позивача засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що при зверненні до УСЗН Синельниківської РДА з питання призначення державної соціальної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, передбачену ст.18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" позивачем було додано до заяви також висновок ЛКК КНП "Покровський центр ПМСД" № 181 від 05.07.2021 року та довідку про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді № 149 від 19.11.2021 року. Довідка, про яку зазначає відповідач від 02.07.2021 року до УСЗН Синельниківської РДА не надавалася, оскільки ОСОБА_1 не має жодного медичного документа з датою видачі "02.07.2021 року", що свідчить про прийняття відповідачем хибних висновків та вчинення протиправних дій з боку відповідача, що виражено у відмові від призначення державної соціальної допомоги, передбаченої ст.18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", начебто на підставі довідки-висновку, в якому встановлено діагноз, який не відповідає діагнозу зазначеному в певному Переліку тяжких хвороб, розладів, травм, станів, що дає право на отримання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою КМУ № 1161 від 27.12.2018 р.
Вказує, що при прийнятті від позивача заяви та пакету документів щодо призначення державної соціальної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність та при перевірці всіх наданих довідок в працівника УСЗН Синельниківської РДА не виникло жодного питання щодо неправильності довідок чи висновків, що також може свідчити про те, що документи було надано такі, які відповідають певним вимогам, а саме надано висновок ЛКК КНП "Покровський центр ПМСД" № 181 від 05.07.2021 року та довідку про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді № 149 від 19.11.2021 року.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 є законним представником (матір`ю) неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно висновку ЛКК КНП "Покровський центр ПМСД" № 181 від 05.07.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз - Синдром рухових розладів. Синдром гіперактивності з дефіцитом уваги. Затримка мовного розвитку та потребує індивідуального оздоровлення вдома протягом року.
Відповідно до довідки про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді № 149 від 19.11.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.11.2017 року перебуває на диспансерному обліку/має статус дитина інвалід та з 18.07.2021 року потребує домашнього догляду.
В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо призначення державної допомоги на дитину (дитину інваліда), якій не встановлено інвалідність передбачену ст.18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", до якої позивачем було додано всі необхідні документи, в тому числі висновок ЛКК КНП "Покровський центр ПМСД" № 181 від 05.07.2021 року та довідку про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді № 149 від 19.11.2021 року.
Відповідно до повідомлення Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації № 4 допомогу на дитину (дитину інваліда), якій не встановлено інвалідність, передбачену ст.18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" призначено з 22.12.2021 року по 31.12.2021 року в розмірі 1934,00 грн., з 01.01.2022 року по 21.06.2022 року в розмірі 4200,00 грн.,
Згідно з повідомленням від 10.01.2022 року позивачу відмовлено в призначенні вищевказаної державної соціальної допомоги у зв`язку з наданням некоректної довідки (неможливо встановити право особи на ДСД).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні державної соціальної допомогу на дитину, якій не встановлено інвалідність, передбаченої ст.18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Згідно з ст. 18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" право на допомогу на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, мають один із батьків, усиновлювачів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, який постійно проживає та здійснює догляд за дитиною, хворою на один або декілька видів таких захворювань, станів. Перелік тяжких захворювань, розладів, травм, станів тощо, що дає право на одержання відповідно до цього розділу державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Статтею 18-6 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" встановлено, що для призначення допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, до органу соціального захисту населення подаються:
- заява про призначення допомоги за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення;
- паспорт або інший документ, що посвідчує особу, та документ, що підтверджує повноваження опікуна, піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів;
- свідоцтво про народження дитини;
- довідка про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу у порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, призначається з дня звернення до органу соціального захисту населення.
Виплата такої допомоги за рішенням органу соціального захисту населення, який призначив допомогу, припиняється у разі:
1) якщо допомога призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) встановлення такій дитині інвалідності;
3) позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;
4) позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду;
5) скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним;
6) звільнення опікуна чи піклувальника дитини від виконання їхніх обов`язків;
8) смерті отримувача допомоги.
Виплата такої допомоги призупиняється у разі:
1) тимчасового влаштування хворої дитини на повне державне утримання за заявою отримувача такої допомоги;
2) влаштування дитини на повне державне утримання у разі відібрання хворої дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав.
У разі припинення дії обставин, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин.
Суд зазначає, що у даному переліку відсутня підстава припинення виплати державної соціальної допомоги з підстави зазначеної в повідомленні відповідача від 10.01.2022 року, а саме: "в зв`язку з наданням некоректної довідки (неможливо встановити право особи на ДСД)", а тому дії відповідача щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги, передбаченої ст.18-5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 4 ст. 18-6 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, призначається незалежно від одержання інших видів державної допомоги, передбачених цим Законом.
Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 "Про затвердження Порядку визначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання заявника.
Допомога за місцем проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.
Відповідно до п. 43 вищевказаної постанови документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.
Про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення.
Пунктом 44 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 передбачено, що у разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви.
Орган, що призначає і виплачує державну допомогу сім`ям з дітьми, повинен давати роз`яснення з питань її призначення і виплати та надавати заявнику допомогу в одержанні необхідних документів (пункт 45 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751).
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення державної соціальної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, передбачену ст.18-5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»;
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації призначити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу на дитину, якій не встановлено інвалідність, передбачену ст.18-5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 22 грудня 2021 року з виплатою недоотриманих сум, суд зазначає наступне.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник