Справа № 160/11685/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Ганжі О.С.
за участю:
представника позивача Ховрич О.А.
представників відповідача Войтенко К.В., Якименка Є.П.
представника третіх осіб - Шаровського С.А.
третьої особи Сідельникова С.Ю.
У листопаді 2019 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернулося до суду з позовом, у якому просило зобов`язати ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій», привести об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 16.12.2020 р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 р., задовольнив позовні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 23.06.2022 року з Верховного Суду надійшла вищезазначена справа.
В судове засідання заявник свого представника не направив, про день та час його розгляду повідомлявся належним чином.
В своєму клопотанні заявник просив суд розглядати справу за відсутності його представника, на задоволенні даної заяви про зміну порядку виконання рішення суду від 16.12.2020 року у даній справі наполягав.
Третя особа - ОСОБА_2 , а також його представник та представник третьої особи - Сідельникова С.С. під час судового засідання зазначили, що на підставі позапланових перевірок з боку позивача 03.07.2019 р. та 14.08.2019 р. були виписані приписи відповідачу на самовільно збудований об`єкт, що розташований по АДРЕСА_1 про порушення п.3.25, п.6.1.20, п.10.29, п.10.30 ДБН 360-92 «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень», п.15.2.2, п.14.9.1 ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій», що в результаті призвело до порушення вимог до протипожежних розривів між будинками, які повинні складати не менш 8 м, по факту складають 4,02 м 4,18 м до будинку АДРЕСА_2 та 1,89 м до будинку АДРЕСА_3 ; будівництво об`єкту по АДРЕСА_1 спричинило порушення інсоляційного режиму приміщень житлового будинку АДРЕСА_2 . Наявність цих порушень підтверджується висновком додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи №4893/4894-17 від 21.12.2018 р., проведеної Дніпропетровським НДІСЕ, який був предметом дослідження у справі №160/9483/19.
Припис від 03.07.2019 р. відповідачем не виконується три роки, а виконавчий лист від 02.06.2021 р. - один рік, та жодних дій з приводу усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил по вул.Лабораторна, 89, м.Дніпро відповідач не бажає виконувати. Відповідач обізнаний про відкрите відносно нього виконавче провадження, умисно тривалий час не виконує вимоги виконавчого листа від 02.06.2021 р., всіляко уникає виконання рішення суду від 16.12.2020 р. В свою чергу, актом державного виконавця від 14.02.2022 р., в якому представниками УДАБК ДМР зазначено, що виходячи із конструктивних особливостей будівлі, а саме залізобетонного каркасу, колони якого розташовані із порушенням Державних будівельних норм, усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 р. на даному конкретному об`єкті можливо виключно шляхом знесення будівлі. Відсутність можливості усунення порушень ДБН, шляхом здійснення (часткової) перебудови спірної споруди, підтверджується заявою УДАБК ДМР, яка надійшла до Соборного ВДВС 11.01.2022 р. в якій вказано, що виконати рішення суду шляхом часткової перебудови неможливо, оскільки при цьому існує висока вірогідність обрушення елементів конструкції будівлі, будівельних матеріалів, що може створити небезпеку життю громадян, загрожує знищенням або частковим руйнуванням майна громадян сусідніх земельних ділянок.
В судовому засіданні представники відповідача просили суд у задоволенні даної заяви відмовити та зазначили, що предметом позову у даній справі було зобов`язання відповідача виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 р., а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій», привести об`єкт, у відповідність до вимог. Вказане свідчить про те, що предмет позову у даній справі виконання припису, а не знесення самочинного будівництва. В тексті самого припису не зазначено про наявність самочинного будівництва та про необхідність знесення будівлі. Однак, якщо не звертати увагу на текст припису, а звернути увагу на заяву державного виконавця, то слід врахувати наступне.
Питання щодо самочинного будівництва регулюється ст.376 ЦК України, а не тим законодавством, на яке посилається державний виконавець в своїй заяві. Вказане свідчить про те, що спір щодо знесення самочинного будівництва підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а не адміністративного. Державний виконавець не долучив до своєї заяви доказів, якими підтверджується надання останньому повноважень розглядати та ухвалювати рішення про встановлення факту самочинного будівництва та знесення будівлі. Спір щодо знесення самочинного будівництва вже розглянуто судом. Так, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07.08.2019 року у справі № 201/2886/15-ц, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 та третіх осіб (Головне архітектурно-планувальне управління Дніпровської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області) про знесення самочинного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не вбачає правових підстав для перегляду чинного судового рішення від 07.08.2019 року у справі №201/2886/15ц в порядку адміністративного судочинства. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Факт набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна, який був визнаний державою шляхом державної реєстрації такого права, виключає можливість знесення об`єкту нерухомості у порядку, встановленому для самочинно побудованих об`єктів. Отже, факт набуття права власності на нерухоме майно, навіть якщо будівництво такого майна було самочинним, дозволяє зробити висновок про втрату правового статусу такого майна як самочинного. Враховуючи викладене, представники відповідача просили суд відмовити у задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу виконання рішення суду по даній справі.
Обґрунтовуючи заяву про зміну порядку виконання рішення, заявник зазначає, що 11.01.2022 року на адресу відділу надійшла заява стягувача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР про те, що виконати рішення суду шляхом часткової перебудови неможливо, оскільки при цьому існує висока вірогідність обрушення елементів конструкції будівлі, будівельних матеріалів, що може створити небезпеку життю громадян, загрожує знищенням або частковим руйнуванням майна громадян сусідніх земельних ділянок. 14.02.2022 року державним виконавцем здійснений вихід за адресою: вул.Лабораторна, 89, м.Дніпро за участю начальника відділу ДАБК ДМР Вергунова Ю.В., головного спеціаліста - інспектора ДАБК ДМР Гордієвича І.Л. При складанні акту державного виконавця представниками ДАБК зазначено, що виходячи із конструктивних особливостей будівлі, а саме залізобетонного каркасу, колони якого розташовані із порушенням Державних будівельних норм, усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 року на даному конкретному об`єкті можливо виключно шляхом знесення будівлі.
Згідно з частинами 1-3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому, зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.
Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду.
При цьому, підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішень, є обґрунтовані обставини, що роблять неможливим виконання рішення суду у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом.
Обґрунтованими є виключні обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
Суд вважає, що зазначені у даній заяві обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту у цій справі, що суперечить цільовому призначенню даного процесуального інституту.
При цьому, під встановленням або зміною способу чи порядку виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.
Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.
Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.
Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14) та Верховного Суду від 30 липня 2019 року (справа № 281/1618/14-а).
Крім того, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.09.2018 по справі 1304/5584/12.
У цій справі виконання рішення суду шляхом часткової перебудови на думку заявника неможливе, отже він просить зобов`язати відповідача знести будівлю.
Так, зобов`язання відповідача вчинити виконати припис і зобов`язати відповідача знести будівлю є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.
Таким чином, заявник просить змінити не спосіб і порядок виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про зобов`язання відповідача знести будівлю, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття рішення.
Отже, обставини, які заявник вважає підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення за своєю правовою природою є іншою позовною вимогою про знесення будівлі, яка не була предметом розгляду та дослідження Дніпропетровським окружним адміністративним судом під час прийняття рішення від 16.12.2020 року.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи 22.11.2021 року було здійснено державну реєстрацію житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу (серія та номер ВРО №651487, реєстр 1945, виданий 24.11.2021 року) за ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.241, 242, 248, 379 КАС України, суд, -
Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Повний текст ухвали складений 18.07.2022 року.

Суддя К.С. Кучма