Справа № 120/15318/21-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2022 р. Справа № 120/15318/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Панасюк Вікторії Вікторівни,

представника позивача: Шевчука А.А.,

представника відповідача: Тимошевської Ю.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ФруТек" (далі позивач, ТОВ "ФруТек") з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08.07.2021 відповідач прийняв наказ №2133к про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ФруТек" за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2020 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та за період діяльності з 25.10.2011 по 31.12.2020 з метою правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатами такої перевірки перевіряючи дійшли висновку про те, що в перевіряємий період позивачем занижено податок на прибуток за 2017 рік на суму 4 730 133,00 грн, занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період з 01.01.2017 по 31.12.2020 у загальній сумі 4 805 091,00 грн, занижено податок з доходів (у вигляді роялті) виплачених нерезидентам («MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG», «LUBERA AG»), що знайшло своє відображення у складеному за наслідком проведеної перевірки акті від 27.08.2021 за №7731/02-32-07-15/37849774.

В подальшому, на підставі зазначеного акта відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.10.2021, якими ТОВ "ФруТек" збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ за 2017 рік на суму 4 753 029,00 грн та накладено штрафні санкції на суму 1 188 257,00 грн, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за 2017 рік на суму 4 730 133,00 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 1 182 533,00 грн, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019, 2020 роки на суму 368 150,62 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 72 278,42 грн.

На переконання сторони позивача контролюючий орган не мав права проводити документальну перевірку поза межами строку давності (1095 днів), визначеного ст. 102 ПК України, тобто за 2017 рік. Також, представник позивача зазначив, що згідно пункту 52-2 Інших перехідних положень Податкового кодексу України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, таким чином проведення перевірки було здійснено із порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, представник товариства вказав на хибність наведених в акті перевірки висновків податкового органу щодо протиправності застосування ТОВ "ФруТек" занижених ставок податку при виплаті роялті, адже в підтвердження резиденства «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG», «LUBERA AG» в розпорядженні ТОВ "ФруТек" знаходяться належним чином оформлені та засвідчені копії довідок про підтвердження статусу резидента.

Ухвалою від 15.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою від 03.12.2021 задоволено заяву представника позивача та допущено участь останнього в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

В підготовчому судовому засіданні 08.12.2021 оголошено перерву до 28.01.2022.

Ухвалою від 28.01.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.02.2022.

Ухвалою від 17.02.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 09.03.2022.

Ухвалою від 09.03.2022, за клопотанням відповідача, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, судове засідання відкладено на іншу дату. Зазначено, що про дату, час та місце наступного судового засідання сторонам, які беруть участь у справі, буде повідомлено додатково.

В подальшому, сторонам надіслано повістки про виклик в судове засідання призначене на 09.06.2022.

Ухвалою від 09.06.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 21.06.2022.

Ухвалою від 21.06.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, викликано в судове засідання в якості свідка начальника відділу перевірок, фінансових операцій управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області ОСОБА_1 , в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 19.07.2022.

В судовому засіданні 19.07.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив від 20.12.2021 за вх. №87858, письмових запереченнях від 11.02.2022 з №12544/22, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила, просила в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву від 02.12.2021 за вх. №81935, додаткових поясненнях від 21.01.2022 за вх. №6109/22, запереченнях на відповідь на відзив від 05.11.2018 за №49923, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог. Зокрема зазначила, що в даному випадку постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 за №89, як підзаконний нормативно-правовий акт, не суперечить нормам ПК України як нормативно-правовому акту вищої юридичної сили - закону, а навпаки виданий на основі закону, відповідно до закону і спрямований на його виконання шляхом конкретизації законодавчих приписів.

Стосовно виявлених порушень ТОВ "ФруТек" в частині заниження податку на прибуток за 2017 рік представник податкового органу наголосила на тому, що протягом терміну проведення перевірки контролюючим органом позивачу надіслано запити від 30.07.2021, від 11.08.2021 та від 18.08.2021 щодо надання до перевірки документів.

Проте, підприємством протягом терміну проведення перевірки та станом на дату її закінчення не надано жодних первинних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (уточнюючих розрахунків), регістрів бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою ТОВ "ФруТек" податків за 2017 рік, а надано письмі пояснення про причини ненадання вищезазначених документів з посиланням на термін зберігання документів 1095 днів «3 роки».

Разом з тим, на переконання податкового органу, оскільки відповідно до вимог ст.52-2 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст.102 ПКУ, то перевіряємий період може складати понад 1095 днів.

З огляду на це, податковим органом було складено акти по факту ненадання документів до перевірки посадовими особами ТОВ «ФруТек» від 04.08.2021 за №572/02-32-07-15/37849774, від 13.08.2021 за №611/02-32-07-15/37849774 та від 18.08.2021 за №619/02-32-07-15/37849774.

Оскільки, відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України, визначено що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

В підсумку вищенаведеного, представник податкового органу вважає правомірним наведені в акті перевірки висновки ревізора-інспектора щодо заниження ТОВ «ФруТек» податку на прибуток у 2017 році, адже до перевірки не було надано документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Щодо наведених в акті перевірки порушень вимог п.п.103.2, п.п. 103.4 ст. 103, п. 141.4 ст. 141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидентів «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG», «LUBERA AG» представник відповідача пояснила, що позивачем до перевірки були надані не оригінали, а нотаріально засвідчені копії документів в підтвердження статусу резиденства вищезазначених юридичних осіб. При цьому, на думку представника позивача, наявність на зворотньому боці наданих до перевірки фотокопій Довідок про підтвердження статусу резидента Апостилю, підтверджує тільки підпис офіційної особи, яка засвідчила ці фотокопії та не підтверджує як справжність підпису на нотаріальному документі, так і змісту оригіналу.

З огляду на викладене, з урахуванням результатів доперевірочного аналізу наявності чи відсутності порушень вимог податкового законодавства України при здійснені виплат нерезидентам роялті та за відсутності належних доказів достовірності копій апостилів на Довідках про підтвердження статусу резидента, перевіряючий дійшов висновку про протиправність застосування звільнення від оподаткування при оподаткуванні доходів із джерела походження в Україні, виплачених вищезазначеним нерезидентам.

З приводу посилань позивача в позовній заяві на відсутність законних підстав для проведення планової виїзної документальної перевірки, так як наказ є протиправним та його видано всупереч вимогам закону, яким заборонено проведення планових документальних виїзних перевірок, представник відповідача зазначила, що Законом України від 17 вересня 2020 року № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»» передбачено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 за №89 «Про скорочення строків дії обмежень, встановлених п.52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення перевірок».

Відповідно до пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»» Кабінет Міністрів України постановив: скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, зокрема документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 ПК України.

Таким чином, на переконання представника відповідача, посадові особи контролюючого органу мали повне право на законних підставах проводити документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ФруТек» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Також, в судовому засіданні в якості свідка була допитана начальник відділу перевірок, фінансових операцій управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області ОСОБА_1 , яка пояснила, що дійсно, під час проведення планової перевірки позивача, останнім не було надано первинних документів, що підтверджують показники, відображені ТОВ «ФруТек» у податковій звітності за 2017 рік.

Щодо відображених в акті перевірки порушень ТОВ «ФруТек» вимог п.п.103.2, п.п. 103.4 ст. 103, п. 141.4 ст. 141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидентів «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG» свідок підтримала позицію, наведену представником відповідача у відзиві на позовну заяву, зокрема наголосила на тому, що позивачем до перевірки не було надано належних довідок про підтвердження статусу резидента по нерезидентам «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG». Також, повідомила, що оцінюючи надані позивачем довідки про резиденство вищезазначених компаній в частині достовірності проставлених на них Апостилів, нею було враховано інформацію з офіційного веб-сайту Міністерства її Величності з закордонних справ і справ Співдружності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши покази свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області відповідно до ст. 20, п. 77.2 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 за №89, плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 08.07.2021 за №2133к, проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «ФруТек» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2020, з питань єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 25.10.2011 по 31.12.2020, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Вказана перевірка, з урахуванням наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 10.08.2021 за №2485к «Про продовження термінів проведення перевірки», проводилась у період з 29.07.2021 по 18.08.2021.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 27.08.2021 за №7731/02-32-07-15/37849774 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ " ФруТек "", в якому, окрім іншого, встановлено наступні порушення:

1) п.44.1, п.44.6 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого, підприємством занижено податок на прибуток за перевіряємий період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. у загальній сумі 4730133 грн., в тому числі:

- занижено податок на прибуток за 2017 рік на суму 4730133 грн.

2) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого ТОВ " ФруТек " занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період з 01.01.2017 по 31.12.2020 у загальній сумі 4805091 грн., в тому числі:

занижено податок на додану вартість за січень 2017 року на суму 52062 грн.;

занижено податок на додану вартість за лютий 2017 року на суму 654102 грн.;

занижено податок на додану вартість за березень 2017 року на суму 1056512 грн.;

занижено податок на додану вартість за квітень 2017 року на суму 535264 грн.;

занижено податок на додану вартість за травень 2017 року на суму 638445 грн.;

занижено податок на додану вартість за червень 2017 року на суму 410317 грн.;

занижено податок на додану вартість за липень 2017 року на суму 410538 грн.;

занижено податок на додану вартість за серпень 2017 року на суму 115079 грн.;

занижено податок на додану вартість за вересень 2017 року на суму 158334 грн.;

занижено податок на додану вартість за жовтень 2017 року на суму 383327 грн.;

занижено податок на додану вартість за листопад 2017 року на суму 374419 грн.;

занижено податок на додану вартість за грудень 2017 року на суму 16692 грн.

3) п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік в сумі 248 927,67 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту - «MEIOSIS LIMITED», Сполучене Королівство);

4) п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік в сумі 7 681,05 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «Edward Vinson Limited», Сполучене Королівство);

5) п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік в сумі 75 344,74 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «Jemes Hutton Limited», Сполучене Королівство);

6) п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік, 2020 рік в сумі 26 044,06 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «NEW FRUITS S.A.S.», Італія);

7) п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік в сумі 77 479,5 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «PROMO-FRUIT AG», Швейцарія);

8) п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2018 рік, 2019 рік в сумі 3879,75 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «LUBERA AG», Швейцарія).

9) п.п. 16.1.3 п.16.1. ст.16, п.46.1 ст.46, п.48.1 та п.48.2 ст.48, п.49.1 та п.49.2 ст.49, п. 103.9 ст.103 ПК України, - не подано додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік з відображенням у ньому суми виплаченого доходу на користь нерезидента «LUBERA AG», Швейцарія.

Таким чином, за результатами такої перевірки перевіряючи дійшли висновку про те, що в перевіряємий період позивачем занижено податок на прибуток за 2017 рік на суму 4 730 133,00 грн., занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період з 01.01.2017 по 31.12.2020 у загальній сумі 4 805 091,00 грн., занижено податок з доходів (у вигляді роялті) виплачених нерезидентам («MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG», «LUBERA AG»).

Також з матеріалів справи слідує, що не погоджуючись з правомірністю підстав для проведення планової документальної перевірки за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 позивач подав до податкового органу письмові заперечення за вих. №1309 від 16.08.2021 (том 1 а.с. 201-202).

Також, скориставшись правом, наданим п. 86.7 ст. 86 ПК України, позивач подав до ГУ ДПС у Вінницькій області заперечення від 09.09.2021 на акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 27.08.2021 року №7731/02-32-07-15/37849774, в якому просив вищенаведені висновки акту перевірки не брати до уваги як хибні (том 1 а.с. 216-228).

Листом від 27.09.2021 за № 23250/6/02-32-07-15-13 ГУ ДПС у Вінницькій області повідомило позивача про результати розгляду заперечень, а саме - повідомлено про зняття з донарахування TOB «Фрутек» податку з доходів у вигляді роялті виплачених нерезиденту «PROMO-FRUIT AG», Швейцарія за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік в сумі 71 206,65 грн. При цьому, донарахування з вказаного податку за 2017 рік в сумі 6272, 85 грн за операціями між позивачем та нерезидентом «PROMO-FRUIT AG», Швейцарія залишилось, в результаті чого було винесено ППР від 04.10.2021 року № б/н, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019, 2020 роки на загальну суму 368 150,62 грн (в яку включено 6272 грн 85 коп.) та накладено штрафні санкції в розмірі 72 278,42 грн (том 1 а.с. 231-250).

За вказаними вище порушеннями ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.10.2021 (том 2 а.с. 1-8), якими ТОВ "ФруТек" збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ за 2017 рік на суму 4 753 029,00 грн та накладено штрафні санкції на суму 1 188 257,00 грн, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за 2017 рік на суму 4 730 133,00 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 1 182 533,00 грн, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019, 2020 роки на суму 368 150,62 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 72 278,42 грн.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За пунктом 1.1 статті 1 ПК України зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно з п. 77.1, п. 77.2 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Поряд із тим, згідно з абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 17.03.2020 р. №533-ІХ та Закону України від 13.05.2020 р. №591-ІХ) було встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, нормою закону про оподаткування - абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - запроваджено загальне правило, в силу якого протягом дії карантину не призначаються документальні та фактичні перевірки за окремими винятками.

Стаття 9 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" передбачає, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 30 квітня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2021 року № 405 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 30 червня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 № 611 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 31 серпня 2021 року.

11 серпня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про продовження адаптивного карантину, а також продовження режиму надзвичайної ситуації до 01 жовтня 2021 року; 20 вересня 2021 року прийнято рішення про продовження адаптивного карантину та режиму надзвичайної ситуації до 31 грудня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2021 р. № 1336 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» продовжено дію карантину до 31 березня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 630 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовжено дію карантину до 31 серпня 2022 року.

За таких обставин, станом на час призначення перевірки ТОВ «ФруТек» діяв мораторій щодо призначення та проведення документальних перевірок, починаючи з 18 березня 2020 року, відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України, у тому числі на підставі вимог пп. 77.1 та 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України.

У свою чергу, відповідно до п. 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 р. № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Із посиланням на п. 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.02.2021 №83, де зазначено: скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. N 568-IX);

документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Тобто постанова Кабінету Міністрів фактично змінює положення Податкового кодексу України, що є неприпустимим з огляду на те, що відповідно до п. 2.1 ст. 2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. При цьому таких змін в ПК України внесено не було.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17.10.2002 №17-рп (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84. 91, 104 Конституції України (щодо повноважності Верховної Ради України) Верховна Рада України визначена в статті 75 Конституції України парламентом - єдиним органом законодавчої влади в Україні. Як орган державної влади Верховна Рада України є колегіальним органом, який складають чотириста п`ятдесят народних депутатів України. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України на засіданнях Верховної Ради України під час її сесій. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях ст. 8 Конституції України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» суперечить нормам пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

У свою чергу, норма пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якою встановлений мораторій на проведення перевірок, є чинною та не була змінена.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вищенаведена колізія є порушенням принципу "юридичної визначеності", а також принципу "якості закону".

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип "юридичної визначеності". Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково збігається з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Аналізуючи поняття "якість закону" Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі "Солдатенко проти України" (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини "закон" має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам "доступності", "передбачуваності" та "зрозумілості"; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як "закон", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що найбільш сприятливим для платника податку є підхід, коли в силу пп. 4.1.4 ст. 4 та п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України пріоритет у застосуванні належить віддати саме абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74).

У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2020 року у справі № П/811/1015/16 наголошено, що принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Суд у цій справі також враховує, що відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 року, верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема в закони, які за змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. При цьому справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Отже, ця юридична позиція Конституційного Суду України поширюється і на необхідність врегулювання органами публічної влади «правової процедури», яка визначає критерії справедливого ставлення органів публічної влади до особи.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 5-р/2019, Конституція України містить низку фундаментальних положень щодо здійснення державної влади, передбачених статтями 3, 5, 6, 8, 19 Основного Закону.

Названі конституційні приписи перебувають у взаємозв`язку, відображають фундаментальне положення конституціоналізму щодо необхідності обмеження державної влади з метою забезпечення прав і свобод людини та зобов`язують наділених державною владою суб`єктів діяти виключно відповідно до усталених Конституцією України цілей їх утворення.

Тому, коли йдеться про реалізацію компетенції у межах дискреції суб`єктом владних повноважень, такі суб`єкти зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Установлена правова процедура як складова частина принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.

Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинне відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань (пункт 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя» (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року)).

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За висновком Палати КАС ВС у постанові від 22.09.2020 по справі № 520/8836/18, при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення.

Таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу. Якщо ж суд визнає, що встановлені обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, необхідність перевірки суті конкретного порушення як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання - відсутня .

Крім того, у постанові від 08.09.21 по справі 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), згідно з яким невиконання вимог п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу щодо підстав та умов здійснення перевірки призводить до визнання такої перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Вищезазначені обставини свідчать на користь висновку про неправомірний характер проведеного ГУ ДПС у Вінницькій області контрольного заходу та, відповідно, незаконність прийнятих за його результатами актів індивідуальної дії. Отже зазначені обставини є достатніми для висновку про неправомірність прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень-рішень, а тому необхідність перевірки суті податкових порушень відсутня.

Крім того, у постанові від 22.02.2022 по справі № 420/12859/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України є нормою вищої юридичної сили, ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 3 лютого 2021 року, тому колегія суддів вважає, що за загальним правилом вирішення колізій, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексу України, з одного боку і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.10.2021, якими ТОВ "ФруТек" збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ за 2017 рік на суму 4 753 029,00 грн та накладено штрафні санкції на суму 1 188 257,00 грн, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за 2017 рік на суму 4 730 133,00 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 1 182 533,00 грн, прийняті ГУ ДПС у Вінницькій області з попереднім порушенням порядку призначення та проведення контрольного заходу, у зв`язку із чим такі підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку прийнятому ГУ ДПС у Вінницькій області податковому повідомленню-рішенню від 04.10.2021, якими ТОВ "ФруТек" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019, 2020 роки на суму 368 150,62 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 72 278,42 грн. суд зазначає наступне.

Підставами для збільшення позивачу податкових зобов`язань з податку на прибуток слугували наведені в акті перевірки та листі від 27.09.2021 за № 23250/6/02-32-07-15-13 висновки щодо допущення ТОВ «ФруТек» порушень вимог п.п.103.2, п.п. 103.4 ст. 103, п. 141.4 ст. 141 ПК України, в результаті чого товариством занижено податок з доходів нерезидентів «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG».

Так, перевіркою ТОВ «ФруТек», проведеною за період з 01.01.2017 по 31.12.2020, встановлено заниження сум податку з доходів нерезидентам з джерелом походження з України, у вигляді роялті відповідно наступних ліцензійних договорів:

Ліцензія на розмноження (не ЄС) № М01-15 від 02.02.2015 із нерезидентом «MEIOSIS LIMITED», Велика Британія.

Ліцензійна угода № ЛО34 від 01.05.2017 із нерезидентом «Jemes Hutton Limited», Велика Британія.

Ліцензійна угода № НО1-16 від 22.03.2016 на сорти суниці садової ексклюзивна для України із нерезидентом «NEW FRUITS S.A.S.», Італія.

Угода про надання Генеральної ліцензії від 15.01.2014 із нерезидентом «PROMO-FRUIT AG», Швейцарія.

Угода із нерезидентом «Edward Vinson Limited», Велика Британія, код 1741468.

Як слідує з акту перевірки, висновків щодо заниження позивачем податку з доходу нерезидентів за вищенаведеними угодами податковий орган дійшов проаналізувавши надані ТОВ «ФруТек» Довідки про підтвердження статусу резидента. Зокрема, відповідач звернув увагу на те, що до перевірки товариством не було надано оригінали відповідних довідок.

При цьому, в судовому засіданні представник відповідача повідомила, що під час адміністративного оскарження результатів проведеної планової виїзної перевірки ТОВ «ФруТек» було надано нотаріально засвідчені копії Довідок про підтвердження статусу резидента «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG», «LUBERA AG». На зворотному боці довідок містились Апостилі, які, на переконання податкового органу, лише підтверджує підпис офіційної особи, яка засвідчила ці фотокопії та не підтверджує ні справжність підпису на оригінальному документі, ні зміст оригіналу.

Таким чином, як зазначено на сторінці 29 Акту перевірки (том 1 а.с. 65), під час проведення перевірки ТОВ «ФруТек» в ревізора виникли сумніви щодо достовірності Апостилів на Довідках про підтвердження статусу резидента, а відповідно, Довідки не завірені Апестилем не є підставою для звільнення від оподаткування.

Оскільки, до закінчення перевірки позивач не надав контролюючому органу належних доказів в підтвердження справжності Довідок про підтвердження статусу резидента по нерезидентам «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG», представник відповідача вважає правомірними наведені в Акті перевірки висновки податкового органу щодо заниження позивачем податку з доходів відповідних нерезидентів.

Також, представник відповідача та допитана в судовому засіданні в якості свідка ревізор зазначили, що під час проведення доперевірочного аналізу ГУ ДПС у Вінницькій області було досліджено отримані від ТОВ «ФруТек» копії відповідних Довідок та встановлено, що частина наданих Довідок завірена Апостилями, інформація про які відсутня на офіційному веб-сайті Міністерства її Величності з закордонних справ і справ Співдружності, зокрема щодо Апостилів з номерами №АРО-2078674 за 2018 рік, №АРО-2078675 за 2019 рік та №АРО-2078673 за 2018 рік.

З метою підтвердження оригінальності та достовірності представлених до перевірки Апостилів, відповідачем було ініційовано спеціальний запит до компетентного органу Сполученого Королівства Великобританія стосовно контрагентів «MEIOSIS LIMITED», «Jemes Hutton Limited», однак відповідь на запит так і отримано навіть на час розгляду справи в суді.

В противагу цьому, представник позивача в судовому засіданні наголосив на тому, що до перевірки його довірителем було надано вичерпний пакет документів передбачений нормами ПК України, до яких також відносяться належним чином оформлені та засвідчені довідки (їх нотаріально засвідчені копії), які підтверджують, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, що є достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку.

В контексті наданих представниками сторін пояснень, суд зазначає, що в силу підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статі 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами, зокрема, є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом.

Підпунктом 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України встановлено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно із пунктом 103.1 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму (пункт 103.1 статті 103 ПК України).

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Згідно п.3.2. ст.3 ПК України, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться в ПК, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звільнення (зменшення) податковим агентом нерезидентів від оподаткування їх доходів із джерелом походження цих доходів з України є надання податковому агенту довідки передбаченої пунктом 103.4 статті 103 Податкового Кодексу України, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Відсутність такої довідки через її неподання нерезидентом унеможливлює звільнення його податковим агентом від оподаткування та обумовлює оподаткування доходів нерезидента на загальних підставах відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

В даному випадку, компанії «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited» є резидентами Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, компанія «NEW FRUITS S.A.S.» є резидентом Італійської Республіки, компанії «PROMO-FRUIT AG» є резидентами Швейцарської Конфедерації. Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями нотаріально засвідчених Довідок про підтвердження статусу резидента, оригінали яких, на вимогу суду, були надані позивачем та досліджені в судовому засіданні. Наявність вищевказаних довідок, в розумінні ПК України є належною та достатньою підставою для звільнення позивача від оподаткування доходів вищезазначених компаній нерезидентів.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника відповідача на відсутність на офіційному веб-сайті Міністерства її Величності з закордонних справ і справ Співдружності інформації щодо частини Апостилів, які проставлені на наданих позивачем Довідках про підтвердження статусу резиденства, зокрема щодо Апостилів з номерами №АРО-2078674 за 2018 рік, №АРО-2078675 за 2019 рік та №АРО-2078673 за 2018 рік, як на підставу для неврахування відповідних Довідок при визначенні позивачу податкових зобов`язань, позаяк чинні на час виникнення спірних правовідносин норми ПК України не вимагали від позивача перевірки відповідних даних на офіційних сайтах його контрагентів - нерезидентів, а лише вказує на необхідність отримання від нерезидента документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Під час розгляду справи судом було встановлено та не заперечується представником відповідача, що ТОВ "Фру-Тек" виконало обов`язок щодо отримання від контрагентів -нерезидентів документів, які підтверджують статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті. Таким чином, позивачем було дотримано визначеної абз. 2 п.п. 103.2 ст. 103 ПК України умови та, відповідно, правомірно застосовано звільнення від оподаткування під час виплати доходу у вигляді роялті контрагентам компанії «MEIOSIS LIMITED», «Edward Vinson Limited», «Jemes Hutton Limited», «NEW FRUITS S.A.S.», «PROMO-FRUIT AG».

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як видно з поданих документів, між позивачем та адвокатом Шевчуком А.А. укладено Договір про надання правової допомоги №01/09/21 від 01.09.2021.

При цьому, до матеріалів справи стороною позивача в підтвердження отримання визначених у договорі №01/09/21 від 01.09.2021 послуг надано детальний опис послуг від 05.11.2021, наданих адвокатом на виконання договору №01/09/21 від 01.09.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 05.11.2021, якім підтверджено отримання позивачем послуг на суму 20000,00 грн, платіжне доручення №2761 від 05.11.2021.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Також, проаналізувавши докази в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній адміністративній справі співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Відтак, витрати на правничу допомогу понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.10.2021 №б/н винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за 2017 рік на суму 4 753 029 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 1 188 257 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.10.2021 №б/н винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за 2017 рік на суму 4 730 133 грн та накладено штрафні санкції в розмірі 1 182 533 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.10.2021 №б/н винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток з доходів нерезидента під час виплати доходу у вигляді роялті нерезидентам за 2017, 2018, 2019, 2020 роки на загальну суму 368 150,62 грн, в частині:

- п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік в сумі 197 261,05 грн. (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту - «MEIOSIS LIMITED», Сполучене Королівство);

- п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік в сумі 7681,05 грн (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «Edward Vinson Limited», Сполучене Королівство);

- п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п. 141.4 ст.141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік, 2018 рік в сумі 53 901,60 грн (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «James Hutton Limited», Сполучене Королівство);

- п.п.103.2, п.п.103.4 ст.103, п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2017 рік в сумі 20 117,40 грн (дохід у вигляді роялті виплачено нерезиденту «NEW FRUITS S.A.S», Італія).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 22700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФруТек" (вул. Малиновського, 19/1, с. Микулинці, Літинський район, Вінницька область, 22353, )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ ВП №44069150)

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 29.07.2022

Суддя /підпис/ Жданкіна Наталія Володимирівна

Виготовлено з автоматизованої системи

документообігу суду

Згідно з оригіналом:

Помічник судді:

Розлуцький А.М.

29.07.2022