Справа № 380/9/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року

м. Київ

справа № 380/9/20

адміністративне провадження № К/9901/44613/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження справу № 380/9/20

за позовом ОСОБА_1 до Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3), Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2), Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1)

на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (суддя-доповідач - Курилець А.Р., судді: Кушнерик М.П., Мікула О.І.)

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

02 січня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) (далі - відповідач 1), Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) (далі - відповідач 2), Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) (далі - відповідач 3), в якому просив:

- визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2016 році, передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також, підйомної допомоги у 2017 році, передбаченої ч.3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22 вересня 2010 року № 889;

- стягнути з Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) недоплачену допомогу на оздоровлення за 2016 рік в сумі 1213,93 грн., а також, підйомну допомогу у 2017 році в розмірі 3901,13 грн;

- визнати протиправними дії Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2017 році, передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також, підйомної допомоги у 2016 році, передбаченої ч.3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22 вересня 2010 року № 889;

- стягнути з Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) недоплачену допомогу на оздоровлення за 2017 рік в сумі 2665 грн., а також підйомну допомогу у 2016 році в розмірі 3045,66 грн;

- визнати протиправними дії Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2018 році, передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22 вересня 2010 року № 889;

- визнати протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) в частині невиплати позивачу підйомної допомоги у 2018 році, передбаченої ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- стягнути з Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) недоплачену допомогу на оздоровлення за 2018 рік в сумі 2063,23 грн., а також, підйомну допомогу у 2018 році в розмірі 13947,08 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) щодо не нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 липня 2015 року по 25 серпня 2016 року, а також з 13 жовтня 2017 року по 10 січня 2018 року;

- зобов`язати Мостиський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року №1087 в редакції до внесення змін постановою КМ України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів»;

- зобов`язати Мостиський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 25 серпня 2016 року та в період з 13 жовтня 2017 року по 10 січня 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1087 в редакції після внесення змін постановою КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» взявши при розрахунку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 26 серпня 2016 року по 12 жовтня 2017 року;

-зобов`язати Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 26 серпня 2016 року по 12 жовтня 2017 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1087 в редакції після внесення змін постановою КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» взявши про розрахунку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 12 січня 2018 року по 20 червня 2018 року;

- зобов`язати Краматорський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 12 січня 2018 року по 20 червня 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1087 в редакції після внесення змін постановою КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» взявши про розрахунку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у 2016 році, передбаченої п.1 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також, підйомної допомоги у 2017 році, передбаченої ч.3 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22 вересня 2010 року №889;

- зобов`язано Мостиський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у 2016 році та недоплачену у 2017 році підйомну допомогу при переміщенні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889;

- визнано протиправними дії Окремого контрольно пропускного пункту «Київ» (військова частина НОМЕР_1) в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у 2017 році, передбаченої п.1 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також, підйомної допомоги у 2016 році, передбаченої ч.3 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22 вересня 2010 року №889;

- зобов`язано Окремий контрольно пропускний пункт «Київ» (військова частина НОМЕР_1) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у 2017 році та недоплачену у 2016 році підйомну допомогу при переміщенні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889;

- визнано протиправними дії Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у 2018 році, передбаченої п.1 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22 вересня 2010 №889, а також, бездіяльність Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) в частині невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у 2018 році, передбаченої ч.3 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язано Краматорський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у 2018 році та невиплачену у 2018 році підйомну допомогу при переміщенні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010року № 889;

- визнано протиправною бездіяльність Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 липня 2015 року по 25 серпня 2016 року, а також з 13 жовтня 2017 року по 10 січня 2018 року;

- зобов`язано Мостиський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 25 серпня 2016 року та в період з 13 жовтня 2017 року по 10 січня 2018 року;

- визнано протиправною бездіяльність Окремого контрольно - пропускного пункту «Київ» (військова частина НОМЕР_1) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26 серпня 2016 року по 12 жовтня 2017 року;

- зобов`язано Окремий контрольно пропускний пункт «Київ» (військова частина НОМЕР_1) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 26 серпня 2016 року по 12 жовтня 2017 року;

- визнано протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12 січня 2018 року по 20 червня 2018 року;

- зобов`язано Краматорський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12 січня 2018 року по 20 червня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищенаведеним судовим рішенням, Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків, встановлених частиною першою статті 295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року відмовлено.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу

У касаційній скарзі Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1), просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що копія супровідного листа Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року (Вх. №8363 від 02 вересня 2021 року) надсилалася до Восьмого апеляційного адміністративного суду, як додаток до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на офіційному бланку ОКПП, що спростовує факт неможливості встановлення, в якому саме органі пройшов реєстрацію вказаний документ. Надана копія листа була засвідчена відповідною печаткою органу.

Крім того, згідно трекінгу поштових відправлень з сайту Укрпошти оскаржуване ОКПП рішення суду першої інстанції відправлено на адресу ОКПП лише 17 серпня 2021 року і вручене за довіреністю 01 вересня 2021 року, отже, як зауважує скаржник, апеляційну скаргу подано в межах строку на апеляційне оскарження.

При цьому скаржник вказує про те, що трекінг поштових відправлень та копію конверту Львівського окружного адміністративного суду ОКПП до клопотання про усунення недоліків не подавав, оскільки вважає, що надана копія супровідного листа Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року із реєстраційним номером та датою реєстрації 02 вересня 2021 року, є достатнім доказом для того, щоб визначити поважність причини пропуску звернення до апеляційного суду.

Іншими учасниками справи відзив на касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає перегляду ухвали суду апеляційної інстанції.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року.

23 лютого 2022 року адміністративна справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою від 26 липня 2022 зазначену адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 27 липня 2022 року.

Нормативне регулювання

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС.

За змістом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Стаття 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначає вимоги щодо строку на апеляційне оскарження.

Так, згідно з цією статтею апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Висновки Верховного Суду

Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 20 грудня 2021 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права, зокрема частини другої статті 295 КАС України, що є підставою касаційного оскарження згідно із частиною третьою статті 328 КАС України.

Спірним питанням, яке стало предметом касаційного розгляду, є визначення поважності причин пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду було складено та підписано 12 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу подано 27 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, визначеного частиною першою статті 295 КАС України.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копія оскаржуваного рішення отримана 02 вересня 2021 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху на підставі частини третьої статті 298 КАС України та надано строк для усунення недоліків шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

У поданій на виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачем зазначено, що копія оскаржуваного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року надійшла на адресу ОКПП "Київ" та зареєстрована в системі електронного документообігу ОКПП «Київ» (військової частини НОМЕР_1) 02 вересня 2021 року, про що свідчить копія супровідного листа суду першої інстанції із зазначеним в нижньому правому куті номеру та дати (№ 8363 від 02 вересня 2021 року).

Поряд з цим, слід зазначити, що номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції самі по собі не свідчать про дату отримання рішення суду, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні до відповідача та є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання копії оскаржуваного рішення у певну дату .

Своєчасність реєстрації вхідної кореспонденції, в тому числі і судових рішень, свідчить виключно про організацію роботи підприємства, установи, організації, проте не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки така організація роботи залежить виключно від самої організації.

За відсутності конверту зі штампом поштового відправлення (або інших доказів невчасного виконання судом обов`язку з направлення рішення), штамп вхідної кореспонденції (або ж у цьому випадку - штрих-код) не може вважатись належним доказом порушення судом строків направлення копії рішення та несвоєчасного отримання копії судового рішення.

Подібна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №560/5403/20, від 03 грудня 2020 року у справі №826/6756/18, від 16 вересня 2020 року у справі №810/3179/18, від 24 квітня 2020 року у справі №640/22374/19, від 16 жовтня 2018 року у справі №381/1674/17.

Враховуючи, що відповідачем до суду апеляційної інстанції на виконання ухвали від 25 жовтня 2021 року, якою було надано достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, разом з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження подано лише копію супровідного листа Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року із зазначенням номеру та дати реєстрації, який не засвідчений належним чином, суд апеляційної інстанції вважав такий доказ неналежним та недостовірним, а наведені скаржником підстави пропуску строку на апеляційне оскарження такими, що не знайшли свого підтвердження та є неповажними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, обґрунтовано дійшов висновку про те, що вказані у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції причини пропуску строку є неповажними в контексті приписів КАС України та не можуть бути підставою для його поновлення.

Аргументи відповідача, наведені у касаційній скарзі, повторюють аргументи, які належним чином були оцінені судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками апеляційного суду.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1) залишити без задоволення.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Е. Мацедонська

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова