Справа № 140/4413/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4413/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (далі - Сошичненська сільська рада, відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення «Про утворення старостинських округів», затвердження Положення про старостинські округи, Положення про старосту та Порядку проведення громадського обговорення кандидатури старости в старостинських округах Сошичненської сільської ради» №16-3 від 28.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2021 відбулося голосування за проект рішення Сошичненської сільської ради «Про утворення старостинських округів, затвердження Положення про старостинські округи, Положення про старосту та Порядку проведення громадського обговорення кандидатури старости в старостинських округах Сошичненської сільської ради». Позивач і решта депутатів проголосували «За» відповідне рішення. Однак наступного дня, 29.12.2021 шість депутатів, в тому числі і позивач звернулися із заявою про відкликання голосів при прийнятті проекту рішення 16 (позачергової) сесії щодо створення старостинських округів, оскільки прийняте відповідачем рішення позбавляє право жителів села Личини, Запруддя та Залісся мати старостинські округи, а пункт 2.1 рішення суперечить нормам статті 54 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також, в додатку до рішення не прописана обов`язкова процедура, передбачена чинним законодавством України, а саме громадське обговорення. Проект рішення не був оприлюднений на сайті Сошичненської сільської ради, в строки передбачені нормами чинного законодавства України.

Таким чином відповідач приймаючи оскаржуване рішення Сошичненської сільської ради «Про утворення старостинських округів» №16-3 від 28.12.2021, затвердження Положення про старостинські округи, Положення про старосту та Порядку проведення громадського обговорення кандидатури старости в старостинських округах Сошичненської сільської ради» порушив норми матеріального та процесуального права. Вважає, шо оскаржуване рішення Сошичненської сільської ради» №16-3 від 28.12.202 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з вище наведених підстав (а.с.1-4).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.27).

У відзиві на позовну заяву вх. №24948/22 від 11.07.2022 відповідач позовних вимог не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач, як депутат сільської ради безпосередньо проголосував за оскаржуване рішення, жодних заперечень щодо вказаних в позовній заяві підстав позову під час голосування не висловлював, відповідно яким чином порушуються права позивача оскаржуваним рішенням є незрозумілим. Зазначає, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Посилання позивача на заяву про відкликання голосів при прийнятті оскаржуваного рішення є безпідставним, оскільки законодавством та регламентом, затвердженим рішенням Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району від 16.12.2020 року №2-14 не передбачено права депутата на відкликання свого голосу, а невідповідність пунктів 2.1 та 3.6 Положення про старостинські округи Сошичненської сільської ради не може свідчити про незаконність рішення так як у випадку невідповідності певних положень, затверджених рішенням, останнє не може вважатися незаконним (а.с.31-32).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах та письмовому відзиві по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є депутатом Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області восьмого скликання.

Рішенням Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області №16-3 від 28.12.2021 «Про утворення старостинських округів, затвердження Положення про старостинські округи, Положення про старосту та Порядок проведення громадського обговорення кандидатури старости в старостинських округах Сошичненської сільської ради», вирішено:

1. Утворити на території Сошичненської територіальної громади старостинські округи:

- Стобихівський старостинський округ з центром в селі Стобихівка, що складається із сіл Стобихівка та Радошинка;

- Качинський старостинський округ з центром в селі Качин, що складається із сіл: Качин, Олександрія, Ставище, Личини;

- Нуйнівський старостинський округ з центром в селі Нуйно, що складається із сіл: Нуйно та Залісся.

2. Вважати старосту сіл Стобихівка та Радошинка Валерія Суханського - старостою Стобихівського старости нашого округу.

3. Вважати старосту сіл Канин, Олександрія, Ставище, Личини Любов Шепшелей - старостою Кантівського старостинського округу.

4. Вважати старосту сіл Нуйно та Залісся Олега Семенюка старостою Нуйнівського старостинського округу.

6. Затвердити Положення про старостинські округи Сошичненської сільської ради.

7. Затвердити Положення про старосту старостинського округу Сошичненської сільської ради.

8. Затвердити Порядок проведення громадського обговорення кандидатури старости в старостинських округах Сошичненської сільської ради (а.с.33).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За приписами статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб`єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб`єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто переконання у тому, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов`язок. При цьому, у разі відповідного звернення юридичної особи суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами частини 1 статті 2 КАС України, в силу яких, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Аналіз положень вищевказаної статті свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа №21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його дій можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням (діями).

В обґрунтування звернення з позовною заявою до суду позивач зазначає, що оскаржуване рішення позбавляє право жителів села Личини, Запруддя та Залісся мати старостинські округи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є жителем села Карпилівка Камінь-Каширського району, а не жителем села Личини, Запруддя чи Залісся.

Слід звернути увагу, що оскаржуване рішення про утворення на території Сошичненської територіальної громади трьох старостинських округів є правовим актом, який породжує правові наслідки лише для жителів сіл, які увійшли в склад Стобихівського, Качинського та Нуйнівського старостинські округи Камінь-Каширського району Волинської області, а не позивача у справі.

Так, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі №3/35-313 (справа про акти органів Верховної Ради України) вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Відповідно до протоколу шістнадцятої (позачергової) сесії сільської ради восьмого скликання від 28.12.2021 позивач, як депутат Сошичненської сільської ради голосував за прийняте рішення №16-3, та жодних зауважень, як до проекту рішення так і порушень щодо процедури прийняття рішення не висловлював та брав участь у обговоренні проекту рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивача, як депутати сільської ради передбачені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» не були порушенні при обговоренні ним проекту рішення так і голосуванні за нього.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що на наступний день після прийняття оскаржуваного рішення 29.12.2021, він та ще п`ять депутатів Сошичненської сільської ради подали заяву про відкликання голосів при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки діючим законодавством та регламентом, затвердженим рішенням Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району від 16.12.2020 року №2-14 не передбачено права депутата на відкликання свого голосу.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Статтею 3 вищевказаного Закону визначено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

За правилами статті 15 цього Закону депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності. У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради. У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Окрім того, права депутата, зазначені в частині другій статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка передбачає, що депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.

З аналізу наведених вимог законодавства слідує, що відповідні ради, а не окремі депутати, згідно зі статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже, й наділені в силу передбачених законодавством випадках на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Слід зазначити, що цією нормою регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.

Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України в даному випадку також може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Враховуючи викладене, депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах, однак нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу, як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011 стосовно тлумачення частини другої статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем в позовній заяві не зазначено жодного обґрунтування порушення його прав, свобод та інтересів саме у сфері публічно-правових відносин при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення, а отже суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання його незаконним та скасування.

Крім того, сприймаючи рішення у справі, суд звертає також увагу і на таке.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наводить в тому числі і мотиви, які свідчать про незаконність оскаржуваних дій та рішення (запису), проте, суд не вбачає підстав для детального аналізу та спростування кожного із таких доводів, виходячи із того, що як зазначено вище, оскаржувані дії та рішення не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача у публічно - правових відносинах. Водночас визначальним же при прийнятті рішення у справі є встановлення судом того, що спірні дії та рішення, яке є актом індивідуальної дії, позивача не стосуються. Крім того, між позивачем та відповідачем не виникали спірні правові відносини у сфері управління. Тому, правова оцінка оскаржуваних дій та рішення з точки зору їх правомірності може бути надана судом лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цими рішеннями. Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України, зокрема у справі № 21-1115во10.

Також, щодо забезпечення такого критерію як обґрунтованість постанови суду в контексті порушених у позовній заяві доводів, суд зазначає і наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Тому, враховуючи, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову став висновок суду про відсутність порушення прав та інтересів позивача безпосередньо оскаржуваним рішенням, підстави для надання оцінки його правомірності за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення «Про утворення старостинських округів», затвердження Положення про старостинські округи, Положення про старосту та Порядку проведення громадського обговорення кандидатури старости в старостинських округах Сошичненської сільської ради» №16-3 від 28.12.2021, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Сошичненська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області (44543, Волинська область, Камінь-Каширський район, село Сошичне, вулиця Ковельська, 102, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський