Справа № 334/2150/22
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.07.2022
Справа № 334/2150/22
Провадження № 2-а/334/59/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липняя 2022 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адмінінтривне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати незаконними та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 08.06.2022р. та постанову за справою про адміністративне правопорушення № 62 від 13.06.2020р., винесені ІНФОРМАЦІЯ_1 Мініртерства оборони України, а також стягнути судові витрати у розмірі 496,20 грн.

Ухвлою суду від 30.06.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження але з викликом сторін та ввстановленням строку відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач пояснив, що 05.05.2022 він рухався на своему автомобілі по вул. Гребельній в м. Запоріжжя, на перехресті з вул. Пам`ятною був зупинений невідомим громадянином у воєнній формі без розпізнавальних знаків. Громадянин не представився, не надав жодних документів, підтверджуючих його особистість та належність до Збройних сил України, а також право зупиняти автотранспортні засоби та перевіряти документи. Після зупинки автомобілю громадянин витребував у нього паспорт та дістав планшет з якимись документами. Він вніс персональні дані в бланк повістки та вручив її під розписку. В даному бланку були заздалегідь проставлені печатка та підпис.

Позивач вважає, що бланк оформлений та виданий з порушенням норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КЙУ № 100 від 20.01.2021.

Отже, позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, тому наполягає на задоволенні свого позову у повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, згідно якого зазначив, що статтею 4 частиною 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" встановлено, що комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.

Відповідно до статті 1 частини 10 абзаців 2, 3 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово- облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово- лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Позивач власноруч отримав повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1, але не з`явився без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» порушення вчинене у період воєного стану. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дійшов прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положенням ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність у виді штрафу від п`ядидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.05.2022 року, яка була оформлена належним чином та підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1.

Час прибуття у повісці був зазначений - 08:00 06.05.2022. Позивач розписався за отримання повістки у розпісці.

Проте, за викликом по повісці 06.05.2022 позивач не з`явився, що підтверджується рапортом Заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

08.06.2022 працівником ІНФОРМАЦІЯ_1, сержантом ОСОБА_2 позивачу було роз`яснено його права та складено протокол про адміністративне правопорушення. Розгляд справи було призначено на 13.06.2022 на 10:30 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1.

13.06.2022 року після всебічного розгляду матеріалів справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особливо з урахуванням того, що правопорушення було вчинено під час військового стану, мною було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 210 КУпАП з накладанням штрафу у розмірі 850 грн.

Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до статті 4 частин 5 та 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно із частиною 1 абзацом 1 вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 цього Закону регламентовано поняття військового обов`язку.

Так, згідно із статтею 1 частинами 1, 2 та 3 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема ^прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Статтею 1 частинами 5 та 7 вищевказаного Закону передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Статтею 4 частиною 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" встановлено, що комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.

Відповідно до статті 1 частини 10 абзаців 2, 3 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово- облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово- лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених вище положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово- облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В адмінінстративном судочинстві, згідно зі ст. 72 КАС України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Наявність у позивача складу адмінінстративного правопорушення підтверджується розпискою від 04.05.2022, рапортом від 05.05.2022 та письмовими поясненнями позивача від 13.06.2022, в яких ОСОБА_1 не заперечує, що йому була вручена повістка та він не прибув на призначений час.

Посилання позивача стосовно невідповідності дати, яка зазначена у повісткі та дати, яка зазначена у постанові ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вважає такою, що не заслуговує уваги, оскільки датою прибуддя до ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено 06 травня 2022 року, а зазначена дата у протоколі 05 травня 2022 року розцінюється судом як технічна помилка.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявці їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин.

В ході судового розгляду позивач відмовився дати пояснення з приводу його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 06.05.2022 року, як зазначено у повісткі, яку він власно отримав.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 доводив лише різність дат та процесувальні питання щодо вручення повістки. При цьому жодного обґрунтування щодо його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 суду не надав.

Суд, розглядаючи даний позов прийшов до переконання, що позивач намагається уникнути відповідальності за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» шляхом подачи позову до суду, оскільки після набуття чинності Указом Президента України щодо загальної мобілізації призовники, які отримали повістку, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП та винесено оспорювану постанову про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст. 251, 280, 283 КУпАП, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адмінінтривне правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю.Козлова