Справа № 640/32519/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Чаку Є.В.,

При секретарі: Борисовській Л.М.,

За участю представника позивача: Вєдєрнікової О.С.,

представника відповідача: Дубаневич О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив: визнати протиправним та скасувати припис № 23-09/108-21 від 27.10.2021.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив: зупинити дію припису Національного агентства з питань запобігання корупції № 23-09/108-21 від 27.10.2021.

Вказана заява обґрунтована тим, що оскільки за змістом вказаного припису про його виконання необхідно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції упродовж 10 робочих днів з дня його одержання, тому голова Миколаївської обласної ради зобов`язаний припинити його повноваження та звільнити його із відповідної посади без прийняття рішення Ради до 11.11.2021.

На думку позивача, у разі виконання вимог припису (до прийняття рішення у справі за відповідним позовом) його без прийняття рішення Миколаївської обласної ради, може бути звільнено з посади першого заступника голови Миколаївської обласної ради, що ускладнить або взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача навіть у разі задоволення позовних вимог у даній судовій справі, адже з метою захисту та поновлення порушених прав він змушений буде звертатись з іншими позовними заявами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено.

Зупинено дію припису Національного агентства з питань запобігання корупції №23-09/108-21 від 27.10.2021.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

На думку апелянта, зупинення дії припису має наслідком втручення у діяльність Національного агенства та перешкоджає виконанню обов`язків, покладених на Україну Конвенцією ООН проти корупції.

У даному випадку, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, а подана заява про забезпечення позову спрямована на уникнення від відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що апеляційна скарга є необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки вжиті заходи забезпечення позову у спірних правовідносинах є адекватними та співмірними із можливими негативними наслідками, що можуть бути завдані позивачу у випадку їх не застосування.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач пройшов спеціальну перевірку, тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного рішення відповідача жодним чином не спричиняє негативних наслідків для заінтересованих осіб у даній справі, як не спричиняє негативних наслідків і для будь-яких інших осіб.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

У той же час, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуваним приписом Національного агентства з питань запобігання корупції № 23-09/108-21 від 27.10.2021 від голови Миколаївської обласної ради вимагалося забезпечити усунення порушення вимог абз. 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції», шляхом припинення повноважень ОСОБА_1 та звільнення його з посади першого заступника Миколаївської обласної ради восьмого скликання без прийняття рішення Ради.

Підставою для внесення зазначеного припису слугувало неподання ОСОБА_1 протягом трьох робочих днів з дня відповідного обрання на посаду першого заступника Миколаївської обласної ради восьмого скликання документів для проведення спеціальної перевірки.

Так, згідно абзацу 3 статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є в тому числі виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Частиною третьою статті 5 вказаного Закону визначено, що стосовно осіб, які обрані (затверджені) відповідною радою на посади, зазначені в абзаці третьому статті 3 цього Закону, а також стосовно осіб, які претендують на зайняття зазначених в абзаці четвертому статті 3 цього Закону посад в органах місцевого самоврядування, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції».

Тобто, стосовно особи, обраної відповідною радою на виборну посаду в органі місцевого самоврядування в обов`язковому порядку за її згодою проводиться спеціальна перевірка у встановленому Законом України «Про запобігання корупції» порядку.

Частиною другою статті 57 Закону України «Про запобігання корупції» закріплено, що особи, зазначені в частині першій статті 56 цього Закону, подають передбачені цією частиною статті документи для проведення спеціальної перевірки протягом трьох робочих днів з дня відповідного обрання або затвердження.

У той же час, згідно абзацу 6 частини другої статті 58 вказаного Закону повноваження особи, зазначеної в абзаці восьмому частини першої статті 56 цього Закону, достроково припиняються без припинення повноважень депутата ради, а відповідна особа звільняється з відповідної посади без прийняття рішення відповідної ради у випадку, якщо вона не пройшла спеціальну перевірку або не надала у встановлений цим Законом строк згоди на проведення спеціальної перевірки.

Таким чином, проведення спеціальної перевірки Національним агентством з питань запобігання корупції передбачає певну процедуру, для початку якої особа, яка претендує на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, має подати протягом трьох робочих днів з дня відповідного обрання або затвердження на посаду, згоду на проведення такої перевірки відносно неї.

У свою чергу, подаючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного припису.

Як зазначає позивач, наявна очевидна небезпека заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди його правам та інтересам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На думку позивача, оскільки на даний час він є депутатом місцевої ради, та оскаржуваний припис, який містить граничну дату його виконання, реалізовано не було, тому не вжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний припис було складено через надання позивачем згоди на проведення спеціальної перевірки з порушенням встановленого Законом України «Про запобігання корупції» триденного строку через, що його повноваження мали бути припинені, шляхом звільнення з відповідної посади без прийняття рішення Ради.

У той же час, у матеріалах справи наявна довідка про результати спеціальної перевірки щодо позивача від 28.10.2021, відповідно до якої інформації, що перешкоджає зайняттю ОСОБА_1 посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища або посади з підвищеним корупційним ризиком не виявлено.

Отже, на час подачі даного адміністративного позову та видачі оскаржуваного припису позивач пройшов спеціальну перевірку.

При цьому, виходячи з приписів частини шостої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» припис є обов`язковим для виконання, а за його невиконання передбачена адміністративна відповідальність за 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що позивачем оскаржується правомірність застосування до нього відповідних правових норм Закону України «Про запобігання корупції», а також порядку внесення припису, відтак ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, буде ускладненим, оскільки його автоматично не буде поновлено на посаді першого заступника Миколаївської обласної ради, через що останній буде вимушений звертатися з окремим позовом щодо скасування розпорядження голови ради про припинення його повноважень, а у випадку обрання на цю посаду іншої особи, також з позовом про визнання протиправним та скасування відповідного рішення обласної ради.

При цьому, судом першої інстанції вірно відмічено, що позивач є депутатом обласної ради та строк його повноважень, в тому числі і як першого заступника голови обласної ради обмежений часом визначеним у частині першій статті 49 та частині першій статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на вказане, оскільки позивач пройшов спеціальну перевірку, тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного рішення відповідача жодним чином не спричиняє негативних наслідків для заінтересованих осіб у даній справі, як не спричиняє негативних наслідків і для будь-яких інших осіб.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову та задоволення заяви позивача відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

Є.В. Чаку