Справа № 160/2259/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2022 року Справа № 160/2259/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/2259/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
01.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач, з урахуванням уточнень від 31.05.2022 року, просить суд:
- визнати, що до пенсіонера ОСОБА_1 . Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області після отримання 29.11.21р. заяви про перерахунок з січня 2022 року пенсії не здійснено перевірку обґрунтованості поданої заяви вимогам законодавства, не прийнято рішення стосовно цієї заяви у відповідності з чинним законодавством, не надана відповідь заявнику, тобто здійснена протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень;
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 01.02.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.160,161 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 01.06.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 01.06.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача про перерахунок пенсії згідно оновленої довідки від 01.04.2021 року за №21-85 вих.-21;
- довідку прокуратури від 01.04.2021 року за №21-85 вих.-21;
- листи/відмови (рішення) Пенсійного органу на звернення позивача та інші наявні докази щодо суті спору.
14.06.2022 року відповідачем суду надано відзив на позовну заяву позивача, разом із витребуваними судом доказами по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 29.07.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи із розміру заробітної плати працівників прокуратури, обчисленої відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 року № 657, якою були збільшені посадові оклади працівників прокуратури та деякі інші доплати, та перерахунок пенсії з 01.04.2021 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з початком роботи з 15.03.2021 року окружних прокуратур.
Однак, позивач отримав відповідь від ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, якою було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі довідки №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати, обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року, з посиланням на те, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019 року та для яких момент виникнення права на перерахунок настав не раніше 13.12.2019 року.
Вважаючи таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною, позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до чинного законодавства України: розмір пенсійних виплат 60% від загальної суми складових місячного заробітку та обмеженням граничного розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Перерахунок пенсії позивачу не здійснено на підставі довідки №21-85вих.21 від 01.04.2021 року.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 10.11.2000 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми заробітної плати.
Прокуратурою Дніпропетровської області позивачу було видано довідку від 18.03.2020 № 18-213вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Довідка видана на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7(ІІ)2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».
20.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Прокуратури Дніпропетровської області від 18.03.2020 року № 18-213вих20.
Вважаючи вищевказану відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року, яке набрало законної сили, у справі №932/5346/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання нечинними дії відповідача в відмові в перерахуванні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії по перерахуванню пенсії, задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 01.04.2020 року №0400-0306-8/13474.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.12.2019 перерахувати та сплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 18.03.20 року №18-213вих20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

01.04.2021 року Дніпропетровською обласною прокуратурою видано позивачу нову довідку про розмір заробітної плати за № 21-85вих-21.

Довідка № 21-85вих-21 від 01.04.2021 року видана відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII та наказів Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021р. №39, від 17.02.2021р. №40.

Згідно з цією довідкою розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами, чинними на 15.03.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою прокурор прокуратури, становить: посадовий оклад 41600,00 грн., надбавка за вислугу років (40%) 16640,00 грн., матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12) 4853,33 грн., а всього 67946,66 гривень.

Після отримання вказаної довідки, позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою в якій просив провести перерахунок призначеної пенсії з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-85вих-21 від 01.04.2021 року.

Однак, Пенсійним органом було повідомлено позивача листом про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки №21-85вих.21 від 01.04.2021 року з посиланням на те, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019 року та для яких момент виникнення права на перерахунок настав не раніше 13.12.2019 року. Також повідомлено, що перерахунок був здійснений таким чином: 24074,17 грн. - основний розмір пенсії від заробітку (40123,62 грн. розмір заробітної плати (грошового забезпечення) згідно зазначеної довідки *60% (встановлений згідно чинного законодавства загальний процент для розрахунку пенсії). У листі міститься інформація про перерахунок пенсії лише на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року у справі №932/5346/20, тобто на підставі довідки від 18.03.2020 року №18-213вих20.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив перерахунку пенсії позивача на підставі іншої довідки № 21-85вих-21 від 01.04.2021 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Стосовно розміру розміру відсотків, який підлягає застосуванню при призначені працівнику прокуратури пенсії.

Так, статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011 року, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами «70».

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».

Водночас 15.07.2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на призначення якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час призначення пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час призначення пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 року № 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Враховуючи наведене, суд вважає що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а інші норми права в т.ч. і ті, які втратили чинність на момент звернення із заявою про призначення пенсії.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

За вказаних обставин доводи позивача стосовно визначення відсоткового значення розміру пенсії у розмірі 90% не є обґрунтованими.

Стосовно обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, слід зазначити про таке.

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку суду, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, позовні вимоги у частині здійснення призначення пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виражена у відмові ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу з здійсненні перерахунку пенсії згідно оновленої довідки №21-85вих-21 від 01.04.2021 року.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виражена у відмові ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 744,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виражена у відмові ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури №21-85вих-21 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 744,30 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 29.07.2022 року.

Суддя В.В. Ільков