Справа № 200/1375/22
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року Справа№200/1375/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення № 99 від 24.12.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення № 99 від 24.12.2021 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 23 грудня 2021 року він звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, 30 грудня 2021 року, відповідно до автоматичного розподілу пенсійних справ впровадженого Пенсійним фондом України, позивач отримав рішення про відмову у призначенні пенсії № 99 від 24.12.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В першу чергу позивач наголошує, що розгляду його заяви про призначення пенсії мав бути здійснений пенсійним органом за місцем його проживання, а саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Водночас, на переконання ОСОБА_1 , при розгляді його документів пенсійним органом протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії, адже до його пільгового стажу протиправно не зараховано періоди роботи з 17.05.1995 по 09.07.1995, з 13.12.1995 по 11.04.1996, з 02.07.1996 по 05.11.1996, з 30.10.1998 по 27.04.1999, з 16.02.2004 по 17.11.2004, з 29.11.2004 по 15.09.2005, з 23.04.2007 по 25.04.2008, з 19.05.2008 по 23.12.2021, адже вказані періоди належним чином зафіксовані у його трудовій книжці. Крім того, до пільгового стажу позивача не зараховано період проходження служби у Збройних Силах України з 19.11.1996 по 31.05.1998, а також періоди навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 21.05.1996.

ОСОБА_1 також зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зарахувало період його роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська « ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2019 по 30.09.2021 до страхового та пільгового стажу.

Позивач також вважає, що на нього поширюються дія роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 N 8, відповідно до якого за кожний повний рік роботи на провідних професіях пенсійний орган мав додатково зарахувати 3 місяці.

З огляду на вищевказане, позивач просить суд:

· визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

· визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 99 від 24.12.2021;

· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати періоди роботи з 17.05.1995 по 09.07.1995 та з 13.12.1995 по 11.04.1996, з 02.07.1996 по 05.11.1996, з 30.10.1998 по 27.04.1999, з 16.02.2004 по 17.11.2004, з 29.11.2004 по 15.09.2005, з 23.04.2007 по 25.04.2008, з 19.05.2008 по 23.12.2021 до пільгового стажу, період проходження служби у Збройних Силах України з 19.11.1996 по 31.05.1998, а також період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 21.05.1996;

· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати період роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська «ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2019 по 30.09.2021 до страхового та пільгового стажу;

· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 23.12.2021 про призначення пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, за кожний повний рік роботи на провідних професіях додатково зарахувати 3 місяці.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надіслано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, з огляду на те, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та винесено спірне рішення. Отже, на переконання представника відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області жодним чином не порушило права позивача. Крім того, відповідач наголошує, що з індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України форми ОК-5 ОСОБА_1 вбачається, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії страхові внески за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 сплачені не були, а тому управління не має законних підстав для врахування періоду роботи позивача з 01.04.2019 по 30.09.2021 до страхового та пільгового стажу.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області також надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що розглянувши заяву позивача від 23.12.2021 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 114 розділу ХІV-І Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в призначенні пенсії останньому було відмовлено, оскільки страховий стаж позивача на дату звернення складає 22 роки 7 місяців, пільговий стаж - 13 років 7 місяців.

До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.04.2019 по 30.09.2021, оскільки відсутня фактична сплата внесків згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.

З огляду на вищезазначене, на переконання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, рішення № 99 від 24.12.2021 є правомірними, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Ухвалою від 31.01.2022 суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення № 99 від 24.12.2021 та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/1375/22. Розгляд адміністративної справи № 200/1375/22 суд визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 15.02.2022 суд повернув позивачеві його заяву про уточнення позовних вимог по цій адміністративній справі.

07.06.2022 суд виніс ухвалу, якою запропонував позивачу висловити свою думку щодо клопотання представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну належного відповідача у справі, а саме заміни Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Ухвалою від 18.07.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну належного відповідача у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України відповідно до паспорта № НОМЕР_1 від 07.12.2021, орган, що видав 1452 (а.с.11).

Судом з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 18.12.1995 встановлено, що у періоди:

з 17.05.1995 по 09.07.1995;

з 13.12.1995 по 11.04.1996;

з 02.07.1996 по 05.11.1996;

з 30.10.1998 по 27.04.1999;

з 16.02.2004 по 17.11.2004;

з 29.11.2004 по 15.09.2005;

з 23.04.2007 по 25.04.2008;

з 19.05.2008 по 23.12.2021 працював на посадах, що дають право на віднесення періодів роботи до пільгового стажу.

Крім того, суд зазначає, що вказаною трудовою книжкою підтверджено, що у період з 19.11.1996 по 31.05.1998 ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України (а.с.13-18).

Згідно з копією диплому серії НОМЕР_3 від 21.05.1996 та довідкою Селидівського гірничого технікуму № 75 від 12.11.2021 позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 21.05.1996 (а.с.20-21).

23 грудня 2021 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09.07.2003.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 99 від 24.12.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу. Поряд з цим, згідно з вказаним рішенням до страхового та пільгового стажу позивача не зараховано період з 01.04.2019 по 30.09.2021 через несплату роботодавцем страхових внесків (а.с.19).

Суд зазначає, що згідно з витягом з підсистеми Пенсійного фонду України до пільгового стажу позивача, зокрема, не зараховано періоди роботи з 17.05.1995 по 09.07.1995 та з 13.12.1995 по 11.04.1996, а також період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 21.05.1996.

Водночас, періоди роботи з 02.07.1996 по 05.11.1996, з 30.10.1998 по 27.04.1999, з 16.02.2004 по 17.11.2004, з 29.11.2004 по 15.09.2005, з 23.04.2007 по 25.04.2008, з 19.05.2008 по 31.03.2019 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 .

В свою чергу, період проходження служби у збройних силах України з 19.11.1996 по 31.05.1998, а також період роботи з 01.04.2019 по 23.12.2021 не зараховано ані до пільгового, ані до страхового стажу позивача (а.с.67-69).

Вважаючи незаконною відмову пенсійного органу у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно з п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на пільгових роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Судом встановлено, що у періоди з 17.05.1995 по 09.07.1995 та з 13.12.1995 по 11.04.1996 позивач працював на посадах, що визначені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, до пільгового стажу позивача відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи, оскільки судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати періоди роботи з 17.05.1995 по 09.07.1995 та з 13.12.1995 по 11.04.1996 до пільгового стажу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.07.1996 по 05.11.1996, з 30.10.1998 по 27.04.1999, з 16.02.2004 по 17.11.2004, з 29.11.2004 по 15.09.2005, з 23.04.2007 по 25.04.2008, з 19.05.2008 по 31.03.2019, адже вказані періоди вже зараховано до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання у Селідивському гірничому технікумі, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі у період з 01.09.1992 по 21.05.1996 та отримав кваліфікацію молодшого спеціаліста, гірничого техніка-шахтобудівника (а.с.20).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається із записів трудової книжки, позивач з 02.07.1996 працював на посаді прохідника підземного з повним робочим днем у шахті, тобто на посаді, що визначена Списком № 1.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено право позивача на зарахування періоду його навчання у Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу, адже перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Щодо відмови пенсійного органу у зарахуванні до пільгового та страхового стажу позивача періоду з 01.04.2019 по 30.09.2021 через несплату соціальних внесків, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно з ч. 1 ст.16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, несплата за доводами відповідача страхувальником страхових внесків та єдиного соціального внеску за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 не може слугувати підставою для не зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивача.

Разом з тим, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати пенсійний орган зарахувати період роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська «ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2019 по 23.12.2021 до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 , адже на час звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вимог статті 8 вищезазначеного Закону встановлено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на те, що на момент призову на військову службу ОСОБА_1 працював на роботах, що визначені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає за необхідне зарахувати період проходження служби у Збройних Силах України з 19.11.1996 по 31.05.1998 до пільгового стажу позивача.

Враховуючи той факт, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ґрунтується саме на невірному визначенні страхового та пільгового стажу, суд вважає його таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту порушеного права позивача та відповідно до ст. 245 КАС України визнати спірне рішення протиправним, а не незаконним, як просить ОСОБА_1 .

Крім того, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зважаючи на той факт, що заява позивача була розглянута саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, суд вважає за необхідне зобов`язати останнього повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 23.12.2021 із зарахуванням спірних періодів роботи до страхового та пільгового стажів ОСОБА_1 .

Щодо територіального підрозділу, який мав розглядати заяву позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Так, у п.4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено: … Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Саме на підставі вказаних положень, автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Щодо застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок нарахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.

Між тим, зміст положень статті 14 та частини шостої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 18 липня 2019 року справа № 826/2426/16 листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні були довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого статтями 14 та частиною шостою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 викладено Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, суд вважає, що відповідач правомірно не прийняв до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.

Отже, на переконання суду, розрахунок стажу роботи позивача необхідно здійснювати без врахування вимог роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, а тому вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області врахувати періоди роботи ОСОБА_1 відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 є такими, що не підлягають задоволенню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торіха проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення № 99 від 24.12.2021 та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн відповідно до квитанції від 20.01.2022.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суми судового збору у розмірі 500, 00 грн, адже саме вказаним органом було відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення № 99 від 24.12.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 99 від 24.12.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2021 про призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 17.05.1995 по 09.07.1995 та з 13.12.1995 по 11.04.1996, періоду проходження служби у Збройних Силах України з 19.11.1996 по 31.05.1998, періоду навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 21.05.1996, а також зарахуванням до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська «ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2019 по 23.12.2021.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 500, 00 грн (п`ятсот гривень).

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2022.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб