Справа № 620/3190/22
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м.Чернігів Справа № 620/3190/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022 .

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022.

Позов мотивовано тим, що не нарахування та невиплата ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022 є протиправною та порушує її права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 11.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що позивач проходила дійсну військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 на посаді молодшої медичної сестри хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії.

Позивач була звільнена з військової служби та виключений із списків с особового складу військової частини з 18.11.2020 року, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.11.2020 №251.

Позивачу не була своєчасно виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 18.11.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 по справі №620/14204/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період, з 01.01.2016 по 30.11.2018 включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період, з 01.01.2016 по 30.11.2018 включно.

На виконання вказаного рішення суду 04.02.2022, згідно відомості №9 від 03.02.2022, відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення в сумі 33409,01 грн.

Таким чином остаточний розрахунок при звільненні з позивачем було проведено 04.02.2022.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців базується на Констуції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Положеннями статті 2 даного Закону передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

У відповідності до частини 1 статті 9 зазначеного Закону держава гарантує військовослужбовцю матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.

Порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством - Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Законом України Про соціальний і праве військовослужбовців та членів їх сімей, Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Так, відповідно до п. 242 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається, без його згоди, зі списків особового складу військової частини.

Разом з тим, ані вказаними нормативно-правовими актами, ані іншими нормами права, що регулюють правовідносини проходження військової служби не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненні особи, зокрема, не встановлено відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загального права.

Однак, норми загального законодавства, в даному випадку - норми Кодексу законів про працю України, підлягає зсуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу не дискримінації у трудових відносинах, можна дійти до висновку про необхідність застосування,, у даному випадку, норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення військовослужбовців.

Відповідно до статті 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Не виконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022 .

За таких підстав Військову частину НОМЕР_1 необхідно зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2020 по 04.02.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5992,40 грн. (5000,00 грн. - правнича допомога + 992,40 грн. - судовий збір).

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27.07.2022.

Суддя С.Л. Клопот