Справа № 160/8665/22
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2022 року Справа № 160/8665/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , з 29 квітня 2022 року зарахувати до загального страхового стажу період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 рік та період військової служби з 12 грудня 1988року по 24 листопада 1990рік;
з 29 квітня 2022 року зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період з 26 грудня 1999 року по 29 листопада 2002 рік, з 01 вересня 2003року по 22 жовтня 2003 рік, з 09 лютого 2004року по 03 листопада 2004рік, з 06 січня 2006року по 17 липня 2006рік, з 28 грудня 2006року по 21 червня 2008рік, з 12 вересня 2008року по 15 квітня 2009рік, з 16 квітня 2009року по 31 грудня 2009рік з врахуванням заробітної плати, зазначеної в Архівній Довідці №37 від 18 січня 2021року, Довідці №37 від 21 липня 2006року виданій ТОВ «Дражнік», Довідці №598 від 08 квітня 2008року виданій ТОВ «Дражнік», Довідці від 05 жовтня 2020року виданій ТОВ Рудник «Дует»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі, встановленому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - з 29 квітня 2022 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком, у зв`язку з не зарахуванням до стажу позивача періодів навчання, військової служби та періоди роботи в Російській Федерації, оскільки наявність необхідного пільгового стажу підтверджена первинними документами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, та надано відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
29 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п.1 ст. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.05.2022 № 90 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю пільгового стажу необхідної тривалості згідно поданих заявником документів на дату звернення за призначенням пенсії. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період навчання заявника згідно запису в трудовій книжці № НОМЕР_1 з 01.09.1985р. по 16.07.1988р., оскільки відсутня дата видачі диплому, чим порушено вимоги «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р.;

періоди роботи заявника в Російській Федерації з 09.02.2004р. по 03.11.2004р., з 19.01.2005р. но 18.05.2005р., з 24.06.2005р. по 04.10.2005р.. з 06.01.2006р. по 17.07.2006р., з 28.12.2006р. по 21.06.2008р., з 12.09.2008р. по 17.04.2010р., з 09.11.2012р. по 28.12.2013р., згідно записів трудової книжки № НОМЕР_2 оскільки відсутня інформація щодо підтвердження органами Пенсійного фонду Російської Федерації інформації щодо сплати в зазначений період страхових внесків.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача зарахувати зазначений період роботи позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В силу ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до пенсійного органу за призначенням пенсії), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. «а» ч. 1 чт. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788- XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За результатом розгляду пред`явлених документів було встановлено, що загальний стаж роботи позивача станом на дату звернення складає 22 роки 00 місяців 16 днів (з урахуванням кратності 30 років 00 місяців 16 днів), з яких пільговий стаж за Списком №1 - 08 років 11 місяців 22 дні, що є недостатнім в розумінні п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.

Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.05.2022 за №90 до загального страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1985р. по 16.07.1988р. (2р. 10м. 16д.), оскільки відсутня дата видачі диплому, чим порушено вимоги «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р.».

Із копії трудової книжки Позивача, вбачається, що вона містить запис «До вступу в Трамвайне депо с 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року навчався в середньому професійно-технічному училищі № 30. Диплом № НОМЕР_3 » (а.с 73).

Відповідно до п.18 постанови Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», яка діяла на час заповнення трудової книжки позивача за спірний період, відповідальність за організацію ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Відсутність посилання на дату видачі диплому не може бути підставою для виключення вказаного періоду із стажу Позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 лютого 2018 року у справі №428/7863/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження № К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Доводи відповідача у відзиві на передчасність позовних вимог щодо зарахування вказаного періоду, оскільки позивачем до заяви про призначення/перерахунок пенсії від 29.04.2022 зареєстрованою за №2838 будь-які інші документи, які б містили відомості про період навчання, для підтвердження трудового стажу позивачем не надавались, а наданні тільки до суду, суд вважає безпідставними та спростовується таким.

Відповідно до абз.3 п.2 розділу 1 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 № 13-1, електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис" та "Про захист персональних даних", включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенси та розмір пенси до виплати з часу и призначення до закриття пенсійної справи.

Відповідно до п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для признання (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року (Далі за текстом -Порядок №22-1), при прийманні документів працівник сервісного центру:

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу,

повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

повідомляє про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Відповідно до п. 4.8 розділу IV Порядку №22-1, Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Суд, зауважує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка містить відповідний запис про навчання позивача та номер Диплому.

Відповідач повинен був роз`яснити порядок підтвердження страхового стажу та повідомити про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії.

Так як, в порушення п. 4.2 розділу IV Порядку №22-1, працівник сервісного центру не уточнив інформацію у позивача про факт навчання та не роз`яснив порядок підтвердження такого страхового стажу.

Крім того, суд зауважує, що з розрахунку від 29 квітня 2022 року вбачається, що відповідачем також не зараховано до стажу період військової служби, а саме з 12 грудня 1988 року по 24 листопада 1990рік (а.с. 59 зворот).

Проте, вказаний період підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_4 та наданою копією військового квтка УН № 0457372 (а.с 24, 72-83,).

Посилання відповідача, що позивачем не був наданий військовий квиток до органів Пенсійного фонду, не звільняє відповідача від обов`язку повідомити про надання вказаного документу надавши йому строк для подання таких.

Отже, Позивач має право на зарахування періоду навчання з 01.09.1985 р. по 16.07.1988р. (2р. 10м. 16д.) та періоду військової служби з 12.12.1988р. по 24.11.1990р. (1р. 11м. 13д.) до загального страхового стажу (а.с. 25).

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 р. по 16.07.1988р. та періоду військової служби з 12.12.1988 року по 24.11.1990 року, оскільки такий підтверджується його трудовою книжкою та наданим до суду документами.

Вирішуючи питання щодо відмови в зарахуванні до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період з 26 грудня 1999 року по 29 листопада 2002 рік, з 01 вересня 2003року по 22 жовтня 2003 рік, з 09 лютого 2004 року по 03 листопада 2004 рік, з 06 січня 2006року по 17 липня 2006 рік, з 28 грудня 2006 року по 21 червня 2008 рік, з 12 вересня 2008року по 15 квітня 2009 рік, з 16 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 рік, суд виходить з наступного.

Згідно із частинами 2, 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону № 1058-ІV страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону. Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

У Рішенні про відмову у призначенні пенсії № 90 від 06.05.2022 року зазначене, що періоди роботи заявника в Російській Федерації до страхового стажу не зараховано, оскільки відсутня інформація щодо підтвердження органами Пенсійного фонду Російської Федерації щодо сплати в зазначений період страхових внесків.

Разом з цим, відповідачем не надано суду доказів несплати вказаними підприємствами у зазначені періоди за позивача страхових внесків.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 31.10.2019 у справі №235/7373/16, від 08.04.2020 у справі №242/1568/17, від 06.07.2020 у справі №242/2179/1717, згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

У відповідності до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Позивач, відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_5 працював:

стр. 12-13 запис №18-19 - з 26.12.1999 року по 29.11.2002 року ЗАТ «Рудник Юрський» прохідником горизонтальних та похилих гірських виробок підземної ділянки з повним робочим днем під землею;

стр. 18-19 запис №25-26 - з 01.09.2003 року по 22.10.2003 року, ЗАТ «Рудник Юрський» прохідником підземної ділянки.

Відповідно до Довідки уточнюючої особливий характер роботи №24 від 20.01.2010 року виданій ТОВ Рудник «Дует» (далі мовою оригіналу): «Выдана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Закрытое акционерное общество «Рудник «Юрский» (ЗАО «Рудник «Юрский») с 24.06.2005 года реорганизовано в Общество с ограниченной ответственностью «Рудник «Юрский» (ООО «Рудник «Юрский») - приказ № 1-П от 24.06.2005 года. Общество с ограниченной ответственностью «Рудник «Юрский» (ООО «Рудник «Юрский») с 22.09.2006 года реорганизовано в форме присоединения в Общество с ограниченной ответственностью артель старателей «Дражник» (ООО а/с «Дражник») - распоряжение от 22.09.2006 года № 282/р. Общество с ограниченной ответственностью Рудник «Дуэт» (ООО Рудник «Дуэт») с 02.12.2008 года реорганизован в форме выделения с Общества с ограниченной ответственностью артель старателей «Дражник» (ООО а/с «Дражник») - приказ ОТ 08.12.2008 года № 345/р.

Работает (л) в должности проходчика, занятый полный рабочий день на подземных работах на участке подземных горных работ «Юрский» с 26.12,1999г., пр. № 94/к от 27.12.1999 г. по 29.11.2002г. пр. №112/к от 02.12.2002г.; с 01.09.2003г. пр. № 82/к от 01.09.2003г. по 22.10.2003г. пр. №99/к от 27.10.2003г.

В вышеуказанных профессиях (должностях) работал (л) полный рабочий день. В соответствии с Постановлением Кабинета Министров СССР от 26 января 1991 года №10 в соответсвии со ст. 27 Федерального закона РФ от 17.12.2001 г. №173-Ф3 «О трудовых пенсиях в РФ» Список №1 «Горные работы» раздел 1 позиции 1010100а. По данному периоду стаж работы, дающий право на досрочное назначение трудовой пенсии в соответствии со ст. 27, 28 Федерального закона РФ от 17.12.2001г. №173-Ф3 «О трудовых пенсиях в Российской Федерации» составил по Списку №1- 03 год. 00 мес. 24 дней. Основание выдачи справки личная карточка формы Т-2, приказы 1999 -2003гг., лицевые счета 1999 2003гг., табель рабочего времени 1999 2003гг., штатное расписание 1999 - 2003гг., поименные списки работников, пользующихся правом на льготное пенсионное обеспечение 1999 - 2003гг., карты рабочих мест на 1999 - 2003гг.

Відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи містять наступні данні про періоди за які сплачено страхові внески (далі мовою оригіналу): «ЗАО Рудник «Юрский» - с 25.10.1999г. по 31.12.2001г.; ООО «Рудник Юрский» - с 01.01.2002г. по 29.11.2002г.; ООО «Рудник Юрский» - с 26.05.2003г. по 22.10.2003г.» (а.с. 26-40).

Відповідач у відзиві зазначив, що з метою підтвердження даних періодів роботи та сплати страхових внесків за ці періоди, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 09.07.2021 та 21.02.2022 підготовлено та направлено листи за № 0400-010219-10/91806 та № 0400-010221-8/28571 до Головного управління Пенсійного фонду російської федерації по Республіці Саха (Якутія) та до ГУ ПФ російської федерації в Усть-Майському улусі районі Республіки Саха (Якутії), щодо перевірки довідок та підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонд за вищезазначені періоди. Проте, акт зустрічної перевірки з Пенсійного фонду російської федерації на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - не надходили.

Разом з цим, відповідачем не надано суду доказів несплати вказаними підприємствами у зазначені періоди за позивача страхових внесків.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).

Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, сплата страхових внесків, як єдина підстава у відмові призначення пенсії є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 27 березня 2018 року, справа № 208/6680/16-а; від 24 травня 2018 року, справа № 490/12392/16-а; від 20 березня 2019 року, справа № 688/947/17; від 9 вересня 2019 року, справа №242/5448/16-а; від 31 жовтня 2019 року, справа № 235/7373/16.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 09.02.2004р. по 03.11.2004р., з 19.01.2005р. но 18.05.2005р., з 24.06.2005р. по 04.10.2005р.. з 06.01.2006р. по 17.07.2006р., з 28.12.2006р. по 21.06.2008р., з 12.09.2008р. по 17.04.2010р., з 09.11.2012р. по 28.12.2013р., підлягають зарахуванню до його страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових.

При цьому, суд зауважує, відповідач у відзиві зазначає, що періоду роботи позивача в російській федерації з 26.12.1999 по 29.11.2002, з 01.09.2003 по 22.10.2003 зараховано до загального (страхового) стажу, а відтак вказаний період повинен бути зарахований до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Так, пунктом 4 Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на дострокове призначення трудової пенсії за старістю, затверджено Наказом Мінздоровсоцрозвитку Росії від 31.03.201 1 N 258н, зазначено, що у випадках, коли необхідні дані про характер роботи та інші фактори (показники), що визначають право на дострокове призначення трудової пенсії за старістю, встановлені для окремих видів робіт (діяльності) для підтвердження періодів роботи приймаються довідки, а також інші документи, видані роботодавцями чи відповідними державними (муніципальними) органами.

На території Російської Федерації обов`язкове здійснення атестації робочих місць регулювалося Положенням про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Мінпраці Росії від 24.03.1997 № 12, Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказами Міністерства охорони здоров`я Російської Федерації від 31.08.2007 N 569 та від 26.04.2011 № 342н.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1,2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 та 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15 щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Робота Позивача у вищезазначені спірні періоди за професією, передбаченою Списком №1 підтверджується записами в трудовій книжці Позивача, довідками уточнюючими особливий характер роботи, відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, довідками про заробітну плату.

У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17, зроблений наступний правовий висновок: «Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні».

Крім того у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17, зроблений наступний правовий висновок: «Щодо врахування при обчисленні пенсії позивача відомостей зазначених в довідках про заробітну плату №14 від 05.12.2005, виданій ТОВ "Фірма"Президент-Д" та №23 від 30.09.2008, виданій ТОВ "Фірма "Строительний Олимп", колегія суддів погоджується з висновком судів про врахування вказаних відомостей, оскільки належними доказами підтверджені відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати. Крім того, колегія суддів зазначала, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Таким чином, період роботи Позивача з 26.12.1999р. по 29.11.2002р., з 01.09.2003р. по 22.10.2003р., з 09.02.2004р. по 03.11.2004р., з 06.01.2006р. по 17.07.2006р., з 28.12.2006р. по 21.06.2008р., з 12.09.2008р. по 15.04.2009р., з 16.04.2009р. по 31.12.2009р. повинен бути зарахований до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням ч. 1 ст. 2 КАС України та ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних визнавши протиправним рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 06 травня 2022 року № 90 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах та скасувати скасувати.

Крім того, позивач ставить питання щодо виникнення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у розмірі, встановленому статтею 8 Закону України «Про Підвищення престижності шахтарської праці», проте вказана вимога є передчасною, оскільки вказане питання відповідачем не вирішувалось. А відтак така вимога не підлягає задоволенню, оскільки неодмінною умовою для задоволення вимог адміністративного позову є встановлення факту порушення прав особи протиправними рішеннями або діями (бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд зауважує, що статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, а відтак вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію не підлягає задоволенню.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати зарахувати до загального страхового стажу період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988рік та період військової служби з 12 грудня 1988року по 24 листопада 1990рік, а також зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період з 26 грудня 1999 року по 29 листопада 2002 рік, з 01 вересня 2003року по 22 жовтня 2003 рік, з 09 лютого 2004 року по 03 листопада 2004рік, з 06 січня 2006року по 17 липня 2006рік, з 28 грудня 2006 року по 21 червня 2008рік, з 12 вересня 2008року по 15 квітня 2009рік, з 16 квітня 2009року по 31 грудня 2009 рік, та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 квітня 2022 року, з урахуванням висновків суду, оскільки саме за результатом вказаної заяви було винесено рішення відповідача № 90 від 06 травня 2022 року, яке визнано судом протиправним та скасовано.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 16.06.2022 року (а.с. 12).

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, а сплачений судовий збір за подачу позову підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 90 від 06 травня 2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати, ОСОБА_1 до загального страхового стажу період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 рік та період військової служби з 12 грудня 1988 року по 24 листопада 1990 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 період з 26 грудня 1999 року по 29 листопада 2002 рік, з 01 вересня 2003року по 22 жовтня 2003 рік, з 09 лютого 2004року по 03 листопада 2004 рік, з 06 січня 2006року по 17 липня 2006 рік, з 28 грудня 2006року по 21 червня 2008 рік, з 12 вересня 2008року по 15 квітня 2009рік, з 16 квітня 2009року по 31 грудня 2009 рік з врахуванням заробітної плати, зазначеної в Архівній Довідці № 37 від 18 січня 2021року, Довідці № 37 від 21 липня 2006 року виданій ТОВ «Дражнік», Довідці № 598 від 08 квітня 2008року виданій ТОВ «Дражнік», Довідці від 05 жовтня 2020 року виданій ТОВ Рудник «Дует».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 29 квітня 2022 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ-21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев