Справа № 500/2490/22
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2490/22

29 липня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

- визнати дії Головного управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в обчисленні пенсії з урахуванням Архівної довідки про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» протиправними;

- зобов`язати Головне управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням архівної довідки №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», з дня призначення пенсії, та врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. Одночасно з поданими документами на призначення пенсії позивачем було надано довідку про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022, видану Державним архівом Тернопільської області, яка містить інформацію про розмір заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.06.2022 за № 1900-0305-9/16480 позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 згідно архівної довідки про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022, оскільки вказана довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо відмови у обчисленні розміру її пенсії із урахуванням заробітної плати за період її роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 відповідно до архівної довідки про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області протиправними, звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

15.07.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та вказав, що при проведенні перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії згідно первинних документів виявлено розбіжності по заробітній платі, на основі чого складений акт №1900-1102-1/1763 від 11.05.2022.

Оскільки довідка про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 не підтверджена первинними документами, а інших довідок внаслідок проведеної перевірки Державного архіву Тернопільської області не надано, проводити перерахунок пенсії немає правових підстав.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що в березні 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області із заявою та пакетом документів для призначення пенсії за віком.

Так, при поданні документів до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, для призначення пенсії за віком, позивачем подано Архівну довідку про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 видана Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

За результатами розгляду вказаної заяви Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 згідно архівної довідки про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи.

Так, відділом контрольно-перевірочної роботи №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України при проведенні перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії згідно первинних документів виявлено розбіжності по заробітній платі, на основі чого складений акт №1900-1102-1/1763 від 11.05.2022.

Згідно акта складеного за результатами проведеної перевiрки архівної довiдки вiд 13.01.2022 № T-50/04-11 встановлено, що утримання внесків на соціальне страхування в особових рахунках не зазначено. За 1994-1996 роки свідчать про невідповідність нарахованої заробітної плати утриманим внескам за березень, червень - грудень 1994 року, за січень-травень, липень-листопад 1995 року, та за січень, червень 1996 року.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо відмови у обчисленні розміру її пенсії із урахуванням заробітної плати за період її роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 відповідно до архівної довідки про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області протиправними, звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регламентований статтею 40 Закону № 1058-IV. Так, згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (абзаци перший-третій пункту 2.10 Порядку № 22-1).

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17.03.2015 у справі № 21-11а15, від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14, та Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018 у справі № 686/6278/17, від 12.06.2019 у справі № 752/21038/16-а.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі, в даному випадку довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перевірку достовірності подання довідки №Т-50/04-11 від 13.01.2022 про заробіток для обчислення пенсії позивачу за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи. За наслідками вказаної перевірки складено акт №1900-1102-1/1763 від 11.05.2022.

За результатами перевірки встановлено, що за період 1994-1996 роки в особових рахунках не зазначено утримання внесків на соціальне страхування.

Саме на цей факт посилається відповідач, аргументуючи відсутність підстав для врахування довідки про заробітну плату за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 при здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Норми статті 20 вищевказаного Закону передбачають, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Суд зазначає, що невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або не відображення сум відрахувань страхових внесків не може братись до уваги оскільки, саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де вона працювала.

Верховний Суд, висновки якого щодо застосування норм права підлягають застосуванню відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України, у постанові від 18.05.2020 у справі №607/1967/17 (адміністративне провадження №К/9901/30686/18) вказав на те, що особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та не врахуванні відповідних сум заробітку.

Водночас, як слідує з архівної довідки №Т-50/04-11 від 13.01.2022 та особових рахунків позивача по заробітній платі за період роботи в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» з 01.01.1992 по 31.12.1996 позивачу нараховувалася та виплачувалась заробітна плата, тобто суми вказані у довідці відповідають первинним документам-особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві. Такі відомості перевірені уповноваженими працівниками відповідача.

Отже, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням поданої нею архівної довідки №Т-50/04-11 від 13.01.2022 про заробітну плату за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений згідно з квитанцією ID 0685-8442-9134-5447 від 27.06.2022.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в обчисленні ОСОБА_1 пенсії з урахуванням Архівної довідки про заробітну плату №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» протиправними.

Зобов`язати Головне управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням архівної довідки №Т-50/04-11 від 13.01.2022 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», з дня призначення пенсії, та врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.