Справа № 308/16414/21
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до

Департаменту патрульної поліції, , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 593077, винесеної 20.10.2021 інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгород та Мукачево старшим лейтенантом поліції Капітаном Віталієм Сергійовичем.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що зазначеною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 20.10.2021 о 15 год. 03 хв., керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , на а/д М-06 «Київ-Чоп» км.760, у населеному пункті с. Карпати, рухався зі швидкістю 83 (вісімдесят три) км/год, перевищивши встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 33 (тридцять три) км/год та не мав права керувати транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду, чим порушив п.п. 12.4., 2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак, правопорушення він не вчиняв, а винесена постанова є незаконною. Зазначає, що працівниками поліції йому не було названо причину зупинки транспортного засобу та надано докази порушення ним ПДР, тому він не передавав, але пред`явив працівнику поліції для ознайомлення документи, які тримав в руках, зокрема і посвідчення водія.

Одинадцятого січня 2022 року від представника Департаменту патрульної поліції О.В. Котубей надійшов відзив, у якому останній посилається на те, що транспортний засіб під керуванням громадянина ОСОБА_1 було зупинено з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію». Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Після перевірки, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.9в, та п. 2.1а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 . Зазначив, що всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень він не надав, тому, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП шляхом поглинання більш легкого правопорушення тяжчим інспектор виніс постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав на правопорушника стягнення відповідно до санкції статті в розмірі 20 400 гривень. Згідно зі ст. 285 КУПАП, позивача було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та роз`яснено права, про що свідчить підпис в постанові серії БАА № 593077 від 20.10.2021.Крім того, зазначив, що всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, шо підтверджують правомірність використання вимірювального приладу TruCam, а також фотознімками, які зроблені приладом. На підставі наведеного, вказав, що доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, згідно з якою просив розглянути справу за їх відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 20.10.2021 інспектором взводу 2 роти 4 бат. УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Капітаном Віталієм Сергійовичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 593077, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 20.10.2021 о 15 год. 03 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , на а/д М-06 «Київ-Чоп» км.760, у населеному пункті с. Карпати рухався зі швидкістю 83 (вісімдесят три) км/год, перевищивши встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 33 (тридцять три) км/год та не мав права керувати транспортним засобом, чим порушив п.п. 12.4., 2.1 (а) ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, складом даного правопорушення є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з п. 2.1. «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Разом з цим відповідач будь-яких доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не надав. З наданої суду фотокопії файлу від 10.20.2021 час: 15:03:18 не можливо встановити особу, яка керує транспортним засобом марки шкода НОМЕР_1 .

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій зазначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення правил дорожнього руху, за що, передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів факту порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а саме вимог ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів, наявність у діях позивача події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, є недоведеною, а відтак, пред`явлене обвинувачення є незаконним.

За таких обставин, враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений Конституцією України, суд прийшов до висновку, що заявлений позов обгрунтований та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим оскаржувану постанову належить скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії БАА № 593077 від 20.10.2021 року, винесену інспектором взводу 2 роти 4 бат. УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Капітаном Віталієм Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева