Справа № 140/11781/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/11781/21 пров. № А/857/8743/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Плахтій Н.Б. у м. Луцьк) у справі № 140/11781/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив з врахування уточнених позовних вимог від 23.11.2021:

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Волинській області з приводу нарахування та виплати грошового забезпечення під час проходження служби з 01.01.2018, встановлення календарної вислуги років і нарахуванні вихідної допомоги при звільненні 24.09.2021;

скасувати як незаконні п. 7 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 №10-о про затвердження стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років, та висновок комісії з визначення стажу на його підставі від 15.01.2018, якими встановлено ОСОБА_1 _1 з 01.01.2018 стаж служби без врахування періоду навчання у ВУЗІ, 18 років 00 місяців 02 дні;

зобов`язати ГУ ДФС у Волинській області провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату грошового забезпечення з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2018 у 2018 році, на 01.01.2019 у 2019 році, на 01.01.2020 у 2020 році, на 01.01.2021 у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язати ГУ ДФС у Волинській області здійснити зарахування до календарної вислуги років період навчання у ВУЗІ у відповідності до положень ст.ст. 12, 17 Закону України № 2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Інструкції «Про порядок обчислення стажу служби та виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції, державної податкової служби України», затвердженої наказом ДПА України № 313 від 15.05.2008, п. 2, п.п. А п. 3 Постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 № 393, як учаснику АТО та здійснити нарахування і виплату вихідної допомоги при звільненні у відповідності до положень чинного законодавства з врахуванням уже виплаченої.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що грошове забезпечення як працівнику податкової міліції встановлене згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), за змістом пункту 4 якої у первинній редакції передбачалось, що посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС в областях будуть пов`язані із розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб чи розміром мінімальної заробітної плати, встановлених Законами України «Про державний бюджет України» на 1 січня кожного календарного року, які щорічно змінюються в сторону збільшення. Проте, пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103) пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, якою посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС розраховуються із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (1762, 00 грн). Разом з цим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, а тому з 29.01.2020 посадові оклади, оклади за спеціальним званням розраховуються у порядку, визначеному пунктом 4 Постанови № 704 до зазначених вище змін. Позивач вважає, що грошове забезпечення, а також виплата матеріальної допомоги на оздоровлення нараховувались йому за пунктом 4 Постанови №704 із змінами, внесеними Постановою №103, які скасовані рішенням суду, що призвело до недоотримання ним належного грошового забезпечення.

Позивач також в липні 2021 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку і виплати грошового забезпечення з 01.01.2020 з врахуванням періоду проходження служби в АТО у пільговому обчисленні та про зарахування до вислуги років періоду навчання у вищому навчальному закладі. Однак ГУ ДФС у Волинській області відмовило в задоволенні його вимог, з огляду на що вважає, що його права та інтереси визначені Постановою № 704 порушені.

Крім цього, позивач зазначає, що на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 21.09.2021 № 126-о його звільнено із органів податкової міліції та виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 - 42 доби та за 2021 - 26 діб, за додаткову оплачувану відпустку як батьку, який має двох і більше дітей до 15 років, - 10 діб, і вихідну допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, яка становить 21 рік 08 місяців 02 дні, в яку увійшли лише календарна вислуга в органах внутрішніх справ та податковій міліції. Позивач вважає, що вихідна допомога при звільненні визначена неправильно, оскільки перед її нарахуванням слід було здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2020 за встановленим порядком, передбаченим п.4 Постанови № 704, а не в межах асигнування даного органу відповідно до Постанови № 103, якою вносились зміни до п.4 Постанови № 704 і яка є скасованою за рішенням суду, як незаконна в цій частині.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів, та суд не має повноважень встановлювати розміри грошового забезпечення працівників, які є іншими, ніж передбачено чинним законодавством та фінансовим забезпеченням відповідного державного органу. При цьому, Постанова №704 набрала чинності у 2018 році і нею було встановлено, що розмір посадового окладу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, тобто розмір прожиткового мінімуму визначається станом на 01.01.2018, та вказаною постановою не передбачено перерахунок розміру посадового окладу щорічно у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму. Станом на 29.01.2020 Урядом України не приймалося жодного нормативного акту про зміну розміру грошового забезпечення працівників податкової міліції, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку перерахунку грошового забезпечення позивача, в т. ч. за його заявою від 03.09.2021.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення позивача з врахуванням всіх складових (в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні) за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.01.2021, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до Постанови № 704 на підставі його заяви від 03.09.2021.

Щодо позовних вимог про скасування п.7 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 №10-о про затвердження стажу необхідного для нарахування винагороди за вислугу років та висновку комісії з визначення стажу на його підставі від 15.01.2018, зарахування до календарної вислуги років періодів навчання у ВУЗІ та проходження служби в зоні АТО/ООС, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для зарахування позивачу до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу років, часу навчання у вищому навчальному закладі та служби в зоні АТО/ООС, оскільки вислуга років в період проходження служби обчислюється виходячи з розрахунку 1 місяць служби за 1 місяць вислуги, що врегульовано пунктом 3 Інструкції № 313.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 13.07.2001 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, що підтверджується записами його трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 41-43).

З 01.20.2012 ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції та працював в ГУ ДФС у Волинській області, зокрема, з 26.05.2020 призначений на посаду начальника відділу організаційно-аналітичного забезпечення ГУ ДФС у Волинській області (а.с.22) та відповідно до наказу від 01.10.2020 № 1414 йому присвоєно чергове спеціальне звання «полковник податкової міліції» (а.с. 23).

Згідно з наказом відповідача від 15.01.2018 № 10-о «Про затвердження стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років» на підставі висновку комісії з визначення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 позивачу затверджено стаж служби для виплати винагороди за вислугу років станом на 01.01.2018 - 18 років 00 місяців 02 дні (а.с. 109-113).

05.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування періоду навчання у цивільному навчальному закладі до вислуги років (а.с. 11-12).

Листом від 21.07.2021 № 199/Ч/03-97-10-10 ГУ ДФС у Волинській області повідомило позивача, що періоди його навчання у Національній академії внутрішніх справ України, які не пов`язані з проходженням служби на атестованих посадах, не можуть бути зараховані до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки (а.с. 9-10).

08.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до календарної вислуги років 8 місяців пільгової вислуги за період проходження служби в зоні АТО/ООС (а.с. 16-17).

Листом від 17.08.2021 № 244/Ч/03-97-10-10 відповідач повідомив позивача про те, що період проходження його служби в зоні АТО/ООС підлягає зарахуванню додатково до вислуги років при призначенні пенсії і не може бути зарахований до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки (а.с. 13-15).

03.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та доплати грошового забезпечення у відповідності до положень п.4 Постанови № 704 від 30.08.2017 з врахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 01 січня календарного року з 01.01.2020 по даний час (а.с. 18-19).

ГУ ДФС у Волинській області листом від 01.10.2021 № 316/Ч/03-97-10-10 повідомило позивача, що перерахунок розміру його грошового забезпечення не може бути здійснений, оскільки мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, а також інших виплат (а.с. 20-21).

При цьому, з матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 21.09.2021 № 125-о позивач звільнений з посади та органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114. (а.с.44). Даним наказом встановлено, що вислуга позивача на день звільнення в пільговому обчисленні складає 22 роки 04 місяці 26 днів, в календарному обчислення складає 21 рік 08 місяців 02 дні.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 357.1 ст. 357 Податкового кодексу України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 № 616 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за № 928/32380 (далі Порядок № 616).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 616, грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

За змістом п. 1 розділу ІІ Порядку №616 посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до Постанови № 704 та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 616, оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до Постанови № 704 (з урахуванням пункту 4 постанови № 704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21.03.2002 № 277 Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

На момент набрання чинності Постанови № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції пункту 6 Постанови № 103, а саме:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 01.01.2018 п. 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду цієї справи, скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 р в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови № 103. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін.

Таким чином, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, п. 6 Постанови № 103 втратив чинність та була відновлена дія п. 4 Постанови № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Разом з цим, п. 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 01.01.2017, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат .

При цьому, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.12.2019 у зразковій справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Також, суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду викладені в постановах від 11.02.2021 справі № 200/3757/20-а та справі № 240/11952/19 щодо застосування положень пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103 та пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, які полягають у тому, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.

Таким чином, суд поділяє висновок суду першої інстанції, що оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав обчислення грошового забезпечення з врахуванням всіх його складових (в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні) за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.01.2021, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до Постанови №704 на підставі його заяви від 03.09.2021.

Аналогічна правова позиція щодо того, що розрахунковою величиною для визначення грошового забезпечення є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, викладено у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 480/5496/20.

Крім цього колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення позовних вимог, щодо позовних вимог про скасування п.7 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 №10-о про затвердження стажу необхідного для нарахування винагороди за вислугу років та висновку комісії з визначення стажу на його підставі від 15.01.2018, зарахування до календарної вислуги років періодів навчання у ВУЗІ та проходження служби в зоні АТО/ООС, з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 прийнято постанову №3 93, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби (пункт 2 Порядку № 393).

До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 3 Порядку №393).

Водночас механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції регламентується Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 № 616, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за № 928/32380 (далі - Порядок № 616).

Відповідно до п. 1 розділу IV даного Порядку надбавка за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) виплачується у розмірах, визначених додатком 16 до постанови №704, з дня виникнення права на її отримання. Надбавка за вислугу років виплачується на підставі наказу відповідного органу ДФС, виданого на підставі протоколу засідання комісії, уповноваженої визначати стаж для нарахування надбавки за вислугу років у порядку, встановленому Інструкцією про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 15.05.2008 № 313, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 25.06.2008 за № 553/15244 (далі - Інструкція № 313). Особам начальницького складу податкової міліції, яким у встановленому порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди служби (роботи), доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня отримання органом ДФС від осіб начальницького складу податкової міліції документів, що підтверджують їх стаж для нарахування надбавки за вислугу років, у порядку, встановленому пунктом 2 цієї глави. Якщо особі начальницького складу встановлено надбавку в менших, ніж належало, розмірах з вини посадових осіб органу ДФС, здійснюється перерахунок надбавки за весь період, протягом якого особа начальницького складу податкової міліції мала право на неї.

Разом з цим, в силу вимог п. 3 Інструкції № 313 обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції.

Відтак, Постанова № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу поліцейським, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей». При цьому вказана постанова прийнята саме на виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

Крім цього, з аналізу ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 2, 3 Постанови № 393 слідує, що зарахування часу навчання у вищих навчальних закладах, а також часу проходження служби під час безпосередньої участі в антитерористичній операції до вислуги років поліцейським здійснюється лише при призначенні пенсії на умовах зазначеного Закону.

Враховуючи наведене вище, вірним є висновок суду першої інстанції, що відсутні підстави для зарахування позивачу до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу років, часу навчання у вищому навчальному закладі та служби в зоні АТО/ООС, оскільки вислуга років в період проходження служби обчислюється виходячи з розрахунку 1 місяць служби за 1 місяць вислуги, що врегульовано пунктом 3 Інструкції №313.

Відтак відсутні підстави для скасування висновку комісії з визначення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області відносно позивача від 15.01.2018 та скасування наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 № 10-о відносно ОСОБА_1 ..

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року у справі № 140/11781/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький