Справа № 380/25276/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/25276/21 пров. № А/857/7117/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Глушка І.В., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Чаплик І.Д.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжий Холл» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 03.07.2020, визнання протиправною і скасування податкову вимогу форми «Ю» №0-1303 від 28.07.2021.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що товариство не порушувало вимог Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з ТзОВ «Спецавтономбуд» та правомірно сформувало податковий кредит за результатами здійснення господарських взаємовідносин із зазначеним контрагентом. Так, позивач вказує, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій ТзОВ «Княжий Холл» є безпідставними та не підтверджені належними доказами, оскільки товариством у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, та були надані податковому органу під час перевірки, оформлено податковий кредит. На думку позивача, недоліки, про які зазначено в акті перевірки, не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість. Податкове законодавство не ставить в залежність право платника на відшкодування коштів з бюджету від правильності чи повноти заповнення відомостей у звітності з податку на додану вартість. Вказані обставини не позбавляють особу і права на одержання цих коштів, оскільки контролюючий орган наділений повноваженням щодо приведення дійсного показника обліку платника у відповідність результату його господарської діяльності. При правильному заповненні показників декларації та визнанні контролюючим органом обґрунтованості формування показників бюджетного відшкодування, не може впливати на право ТзОВ «Княжий Холл» на отримання бюджетного відшкодування як такого, оскільки право на таке бюджетне відшкодування виникло у позивача, на підставі положень Податкового кодексу України. При цьому, позивач зауважив, що порушення податкового законодавства з боку контрагента не впливає на результати діяльності ТзОВ «Княжий Холл» та не може бути підставою для притягнення товариства до відповідальності, оскільки він не може нести відповідальність за можливі дії інших суб`єктів господарювання та/або його керівних органів. У зв`язку з зазначеним, позивач зазначив, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договору, укладеного між ТзОВ«Княжий Холл» та ТзОВ «Спецавтономбуд», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2020 вважає незаконним, оскільки при його прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону. Окрім цього, після проведення камеральної перевірки, в ході якої встановлено підстави для відмови у бюджетному відшкодуванні та винесення спірного податкового повідомлення - рішення, позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2020 року, яким зменшено (р. 20.2 уточнюючого розрахунку) «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 2оо-і розділу V цього Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок Дз) на суму ПДВ 153250,00 грн. Однак, 28.07.2021 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу форми «Ю» № 0-1303, згідно якої станом на 27.07.2021 сума податкового боргу ТОВ «Княжий Холл» становить 153210,00грн. З врахуванням наведених вище обставин щодо протиправності винесеного податкового повідомлення-рішення № від 03.07.2020, спірна податкова вимога форми «Ю» № 0-1303 від 28.07.2021, яка винесена за наслідками вказаного вище податкового рішення, також є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на її похідний характер від основної вимоги. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 03.07.2020. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу форми «Ю» №0-1303 від 28.07.2021.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Княжий Холл» зареєстроване як юридична особа 25.09.2017 за номером запису: 0042604 із присвоєнням ідентифікаційного коду 41611554, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Городоцька, 64, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основними видами економічної діяльності позивача по коду КВЕД є: будівництво житлових та нежитлових будівель; знесення; підготовчі роботи на будівельній площадці; інші будівельно-монтажні роботи; купівля та продаж власного нерухомого майна; надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого майна; організація будівництва будівель.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Княжий Холл» 18.05.2020 з метою відшкодування з бюджету податку на додану вартість подало до податкового органу податкову декларацію за квітень 2020року з розрахунком суми бюджетного відшкодування, яку обчислено відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України, відповідно до яких бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку підлягає сума 153250,00 грн.

З 15.06.2020 по 15.06.2020 посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку Товариства відповідно до п.200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України в порядку, встановленому ст. 76 глави 8 розділу ІІ Кодексу, результати якої оформлено у вигляді акту від 15.06.2020 №96/04.02-12/41611554 про результати камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжий Холл» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника податку у банку за квітень 2020року.

В ході проведення камеральної перевірки встановлено, «що відповідно до зареєстрованих податкових накладних в Архіві електронної звітності за період 10.2019року, 04.2020року, ТзОВ «Княжий Холл» придбало послуги по демонтажних роботах по вул. Городоцькій, 64 ум. Львові.

Згідно поданої ТзОВ «Княжий Холл» фінансової звітності малого підприємства за 2019рік (вх. № від 18.02.2020) підприємством відображено вартість основних засобів на початок звітного періоду в сумі 1677,60 тис. грн. та на кінець звітного періоду в сумі 1016,00 тис.грн.

Додатком № 5 (від 19.11.2019 № ), поданого до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019року від 19.11.2019 № встановлено що підприємством в Розділі II, Таблиця 2. Операції з придбання податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7% в рядку придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів зазначено - «прочерк».

Додатком №5 (18.05.2020 № ), поданого до податкової декларації з ПДВ за квітень 2020року від 18.05.2020 № встановлено, що підприємством в Розділі II, Таблиці 2. Операції з придбання податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та за ставкою 7% в рядку придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів зазначено - «прочерк».

ТзОВ «Княжий Холл» до декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік (від 18.02.2020 № ) додаток AM не поданий, в зв`язку з чим неможливо встановити наявність основних засобів у підприємства та їхню вартість.

Протягом 2019 - 2020 років підприємством не подано повідомлення «Про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП)».

Як вбачається з висновків акту від 15.06.2020 №96/04.02-12/41611554 камеральною перевіркою податкової декларації з ПДВ за квітень 2020року встановлено порушення товариством позивача вимоги податкового законодавства, а саме: п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по податковій декларації за квітень 2020року у розмірі 153250,00грн.

ТзОВ «Княжий Холл» 22.06.2020 подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, вказавши період самостійного виправлення виявлених помилок із зазначенням податкового періоду, що уточнюється - квітень 2020року, вказавши в рядку 20.2 суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1+20.2.2) (рядок 3Д3) в розмірі « 153210,00грн.».

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2020, згідно з яким позивачу відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування на поточний рахунок у банку по податковій декларації з ПДВ за квітень 2020року у розмірі 153250,00 грн.

Станом на 27.07.2021 з огляду на наявність у позивача податкового боргу в розмірі 153210,00 грн., відповідачем прийнято податкову вимогу від 28.07.2021 №0-1303.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згцдно пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.

Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з положеннями частини 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Сукупний аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Вказані норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

Первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Підпунктом 2.15 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства. Отже, умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Процесуальна діяльність суду з встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Апеляційним судом встановлено, що 22.03.2019 між ТзОВ «Княжий Холл» (як замовником) та ТзОВ «Спецавтономбуд» (як підрядником) укладено договір №22-ПР/19 генерального підряду, пунктом 1.1. якого передбачено, що в порядку та на умовах передбачених цим договором підрядник зобов`язаний на свій ризик виконати підготовчі та будівельні роботи за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 64, що зазначені цим договором, додатками до нього, а також у проектній/проектно-кошторисній документації, що є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

На підтвердження виконання робіт з демонтажу по вул. Городоцькій, 64 у м. Львові між сторонами складено Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 31.01.2020 форми КБ-3 від 31.01.2020, Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2021 року форми № КБ-гв від 31.01.2020.

Правова позиція податкового органу зводиться до того, що суми ПДВ, які фактично не були сплачені покупцем постачальнику товарів/послуг, а кредиторська заборгованість за такими товарами/послугами погашена в результаті проведення взаємозаліку заборгованостей, не підлягають бюджетному відшкодуванню.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200- I цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 в справі №807/782/17, бюджетному відшкодуванню підлягає сума коштів, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, яка фактично сплачена отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

Під фактичною сплатою слід розуміти не грошову форму розрахунків, а факт сплати податку, який сплачений отримувачем в ціні товарів/послуг постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

Податковий кредит позивачем сформовано за фактом оплати в жовтні 2019 року послуг по виконанню демонтажних робіт контрагентом ТОВ «Спецавтономбуд», що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № 19 від 09.10.2019, згідно з якого ТзОВ «Княжий Холл» сплачено на рахунок ТзОВ «Спецавтономбуд» грошові кошти в сумі 125000,00грн., призначення платежу: «оплата за надані послуги по демонтажних роботах згідно рахунку № 8 від 03.06.2019 за договором № 22-ПР/19 від 22.03.2019, в т.ч. ПДВ 20% 20833,33 грн.»; №20 від 11.10.2019, згідно з якого ТзОВ «Княжий Холд» сплачено на рахунок ТзОВ «Спецавтономбуд» грошові кошти в сумі 125000,00грн.. призначення платежу: «оплата за надані послуги по демонтажних роботах згідно з рахунку № 8 від 03.06.2019 за договором № 22-ПР/19 від 22.03.2019, в т.ч. ПДВ 20% 29166,67грн.; №11 від 22.10.2019, згідно з якого ТзОВ «Княжий Холл» сплачено на рахунок ТзОВ «Спецавтономбуд» грошові кошти в сумі 300000,00грн., призначення платежу: «оплата за надані послуги по демонтажних роботах згідно рахунку № 8 від 03.06.2019 за договором генерального підряду № 22-ПР/19 від 22.03.2019, в т.ч. ПДВ 20% 50000,00 грн.»; № 3 від 28.10.2019, згідно з якого ТзОВ «Княжий Холл» сплачено на рахунок ТзОВ «Спецавтономбуд» грошові кошти в сумі 300000,00грн., призначення платежу: «оплата за надані послуги по демонтажних роботах за договором № 22-ПР/19 від 22.03.2019, в т.ч. ПДВ 20% 50000,00 грн.»; № 6 від 29.10.2019, згідно з якого ТзОВ «Княжий Холл» сплачено на рахунок ТзОВ «Спецавтономбуд» грошові кошти в сумі 19500,00грн. призначення платежу: «оплата за надані послуги по демонтажних роботах згідно рахунку № 95 від 22.10.2019 за договором № 22-ПР/19 від 22.03.2019, в т.ч. ПДВ 20% 3250,00 грн.».

ТзОВ «Спецавтономбуд» видано позивачу податкові накладні, а саме: № 11 від 09.10.2019 на загальну суму 125000,00 грн., з них: вартість послуг 104166,67грн., ПДВ - 20833,33грн.; № 15 від 11.10.2019 на загальну суму 175000,00грн., з них: вартість послуг 145833,33грн., ПДВ - 29166,66 грн.; № 19 від 22.10.2019 на загальну суму 300000,00 грн., з них: вартість послуг -250000,00 грн., ПДВ - 50000,00 грн.; № 23 від 28.10.2019 на загальну суму 300000,00 грн., з них: вартість послуг - 250000,00 грн., ПДВ - 50000,00 грн.; № 24 від 29.10.2019 на загальну суму 19500,00 грн., з них: вартість послуг - 16250,00 грн, ПДВ -3250,00 грн.

Таким чином, господарські операції з контрагентом ТзОВ «Спецавтономбуд» у період жовтень 2019року є реальними та підтверджені необхідними і належним чином оформленими первинними документами та безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача, що також підтверджується контролюючим органом.

Згідно податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019року, в рядку 19 Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) ТзОВ «Княжий Холл» задекларувало суму ПДВ в розмірі 263063,00 грн.

В рядку 20 даної податкової декларації, позивач задекларував від`ємне значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1) в розмірі 263063,00 грн.

Згідно податковій декларації з ПДВ за квітень 2020 року, в рядку 20 вказано суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1. + рядок 20.2.2) (рядок 3 Дз) в розмірі 153250,00 грн.

Контролюючим органом як підставу відмови в бюджетному відшкодуванні вказано не подання позивачем додатку AM до декларації з податку на прибуток підприємств за 2019рік, а також не подання протягом 2019-2020 років повідомлення форми 20-ОПП, в результаті чого неможливо встановити наявність у позивача основних засобів та їх вартість.

Згідно пункту 201.10 статті 201ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару/послуг до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичного придбання такого товару (послуги); наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на підтвердження придбання такого товару (послуги) та сплати відповідної суми ПДВ.

У податковому обліку з податку на додану вартість операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 10.09.2019 року у справі № 814/2412/17. Також у постанові від 21.05.2021 у справі №460/408/19 Верховний Суд вказав, що встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування. При цьому, сама по собі наявність чи відсутність окремих документів так само, як і помилки у їх оформленні, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо фактичний рух активів або зміни в активах відбувся.

Позивачем зареєстровані в ЄДРПН податкові накладні №11 від 09.10.2019, №15 від 11.10.2019, №19 від 22.10.2019, №23 від 28.10.2019, №24 від 29.10.2019 з господарської операції по придбанню демонтажних робіт по вул. Городоцька, 64 у м. Львові, чим виконано необхідну підставу для формування податкового кредиту, передбачену нормами ПК України.

Спірний податковий кредит ТзОВ «Княжий Холл» сформований на підставі податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, а господарські операції оформлені належними первинними документами, які підтверджують фактичний рух активів. Придбані товари відповідають основному виду господарської діяльності ТзОВ «Княжий Холл», докази їх використання в господарській діяльності судом досліджено. Порушення контрагентом-постачальником податкової дисципліни, як то неподання податкової звітності, може мати правові наслідки лише щодо такого платника податків, та не позбавляє покупця права на формування податкового кредиту в разі підтвердження належними первинними документами, у відповідності до приписів податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом, викладеною в рішеннях від 12.02.2019 по справі № 813/7368/13-а, від 05.02.2019 по справі № 816/652/15-а, від 22.01.2019 по справі № 820/313/17.

Податковий орган, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв необґрунтовано, у зв`язку з чим у суду наявні всі підстави дійти висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 03.07.2020 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв`язку з цим та відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні, яке оскаржено в судовому порядку, в силу закону вважається неузгодженим та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

За таких обставин, апеляційний суд переконаний, що сума, визначена в оскарженому податковому повідомленні-рішенні, яка зазначена в оскаржуваній податковій вимозі, не є податковим боргом, оскільки судом задоволені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 03.07.2020, а тому й позовні вимоги про визнання протиправною і скасування податкової вимоги форми «Ю» №0-1303 від 28.07.2021 про сплату податкового боргу у розмірі 153210,00грн. теж підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі №380/25276/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний