Справа № 500/2278/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 липня 2022 року

Київ

справа № 500/2278/21

адміністративне провадження № К/990/18420/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гончарової І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі № 500/2278/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 03.11.2021 у задоволенні позову відмовив.

Постановою від 04.05.2022 Восьмий апеляційний адміністративний суд рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове, яким позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 24.10.2018: - № 0-1901, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2017 рік в сумі 11062,08 грн; - № 0-1901, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2017 рік в сумі 2775,36 грн;

від 18.04.2019: - № 0-1921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2018 рік в сумі 12870,04 грн; № 0-1921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2018 рік в сумі 3228,96 грн;

від 08.08.2019: - № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 140449,98 грн, з яких 112359,98 грн за податковими зобов`язаннями та штрафними (фінансовими) санкціями 28090 грн; - № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 10616,71 грн, з яких 8493,37 грн за податковими зобов`язаннями та 2123,34 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; - № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн;

від 12.05.2020 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області: - № 0-1921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2019 рік в сумі 14425,64 грн; - №0-1921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2019 рік в сумі 3619,24 грн.

Додатковою постановою від 25.05.2022 Восьмий апеляційний адміністративний суд заяву ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Тернопільській області судові витрати на правничу допомогу у сумі 11000 грн.

18.07.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Тернопільській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, в якій відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду, додаткову постанову цього суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та заяви.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, на підставі яких може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (199 218, 01 грн < 227 000 грн).

Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, для визначення справи незначної складності. Відповідно, посилання скаржника, що суд відніс справу до категорії справ незначної складності помилково, є незмістовними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі міститься посилання на те, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд повинен враховувати: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить справа значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи. На переконання скаржника, правова позиція Верховного Суду у цій справі має фундаментальне значення як і справа загалом, оскільки суд у цій справі не у повному обсязі дослідив обставини справи. При цьому ця категорія справи не є типовою та становить значний інтерес для контролюючого органу, оскільки судом не спростовано, що позивачка зобов`язана сплачувати визначенні у податкових повідомленнях-рішеннях грошові зобов`язання, ця справа становить значний суспільний інтерес.

Оцінивши зазначені доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. Наявність винятків у цій справі скаржник фактично обґрунтовує незгодою з судовим рішенням про задоволення позову, що, однак, суперечить правову змісту вжитого у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України поняття "фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики". Зі змісту касаційної скарги не вбачається наявності у судах різних інстанцій правової проблеми у вирішенні подібних спорів. А доводи касаційної скарги, фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Щодо оскарження додаткової постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 слід зазначити, що усталеноє є позиція Верховного Суду про те, що оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті позовних вимог, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню і відсутні винятки, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою на постанову апеляційного суду та його додаткову постанову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі № 500/2278/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Гончарова В.П. Юрченко