Справа № 826/12166/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року

м. Київ

справа №826/12166/16

адміністративне провадження №К/9901/17802/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Берназюка Я.О., Шарапи В.М., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у складі колегії суддів Чудак О.М., Пащенка К.С., Шейко Т.І. від 05.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Коротких А.Ю., Єгорової Н.М., Сорочка Є.О. від 15.06.2020,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі у тексті цієї постанови також ОСОБА_1 , позивачка) звернулася з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради (далі у тексті цієї постанови також ДАБІ України, Управління, Інспекція відповідно, відповідачі), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати бездіяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, - протиправною;

- зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради вчинити заходи реагування за невиконання припису ОСОБА_4 від 24.11.2015 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності виданого Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області по приведенню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в попередній стан;

- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради скасувати Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 14.06.2012, внесеної до єдиного реєстру Управління від 19.06.2012 №ЧВ7;

- визнати бездіяльність ДАБІ України, - протиправною;

- зобов`язати ДАБІ України проконтролювати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради з приводу вчинення заходів по виконанню припису ОСОБА_4 , виданого Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області по приведенню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в попередній стан;

- стягнути з ДАБІ України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за понесені майнові втрати в сумі 30 000 грн;

- стягнути з Управління ДАБІ у Чернівецькій області грошову компенсацію за понесені майнові втрати в сумі 30 000 грн.

2. У позовній заяві наводились аргументи про те, що відповідачем у справі допущено бездіяльність у сфері дотримання вимог містобудівного законодавства.

3. Позивач повідомляла, що за результатами направлення колективного звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління ДАБІ у Чернівецькій області, останнім проведено перевірку дотримання ОСОБА_4 вимог державних будівельних норм, стандартів та правил на об`єкті «Реконструкція власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ». За наслідками перевірки складено акт та притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Також видано припис із вимогою привести об`єкт у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства.

4. Однак, як стверджує позивачка, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо виконання ОСОБА_4 припису, який до сьогодні залишається невиконаним. ОСОБА_4 після притягнення до відповідальності не тільки не виконав припис, але й продовжив будівництво.

5. Окрім того, позивачка зазначала, що ОСОБА_4 відчужив реконструйований об`єкт своїй неповнолітній дочці за договором дарування.

6. Позивачка вказувала, що оскільки ОСОБА_4 є законним представником дитини і фактично здійснює управління майном і несе повну відповідальність, пов`язану з його використанням (експлуатацією), то він зобов`язаний виконати припис і привести будинок у попередній стан, який існував до проведення незаконної реконструкції, шляхом знесення надбудови.

7. Окрім цього, за доводами позивачки, за наслідками її звернення до органу контролю обласного рівня зі скаргою жодних дій, спрямованих на виконання припису не вжито. У відповіді на скаргу зазначено, що на виконання вимог припису ОСОБА_4 листом від 16.02.2016 повідомлено Управління, що на теперішній час він не є власником об`єкту. Зазначено також, що посадовими особами Управління не встановлено факту невиконання вимог припису про усунення порушень містобудівного законодавства у зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_4 станом на сьогодні не виступає суб`єктом містобудування та здійснювати заходи щодо нього немає законних підстав.

8. В обґрунтовані позову наводились посилання і на Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради від 07.09.2015, згідно якого Інспекція здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб Інспекції і органу держархбудконтролю та нагляду, а також на статтю 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

9. Крім того, позивачка звертала увагу на Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України і зазначала, що ДАБІ України відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за виконанням приписів про усунення порушень вимог законодавства у сферах містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил, у сфері житлово-комунального господарства.

10. У поданих під час розгляду справи поясненнях від 31.05.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також наголошували на тому, що відбувається подальше руйнування будинку, а саме кв. АДРЕСА_4 , яка складає 1/2 частину будинку, й на те, що на даний час вони мешкають в аварійній частині будинку без вентиляційних каналів, без димоходів, на те що в травні 2019 року впала стеля на кухні, коридор і веранда без стелі під плівкою з 2012 року. Продовжуються просідання стель, на яких ОСОБА_4 збудована надбудова; вбачається перекос стін, на яких знаходиться незаконна надбудова. Міжкімнатні двері не закриваються, у зв`язку з навантаженням надбудови; в середині будинку відсутні несучі стіни.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2020, у задоволенні позову відмовлено.

12. Ухвалюючи такі судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що визначальною обставиною у даному випадку є не стільки відчуження 44/100 часток відповідного житлового будинку малолітній ОСОБА_5 , скільки видача ОСОБА_4 на відповідний об`єкт свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 14.12.2015 та реєстрація за ним речових прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

13. Такий висновок судів ґрунтується на тому, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що визначено частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

14. Суди попередніх інстанцій наголошували, що реєстрація права власності на збудований об`єкт нерухомості виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, відповідно, у розумінні законодавства у сфері містобудівної діяльності, ОСОБА_4 не є суб`єктом містобудування.

15. У оскаржуваних судових рішеннях відзначено, що наведене питання виходить за межі розгляду даної справи, і суд не досліджує підстави та обставини видачі ОСОБА_4 на відповідний об`єкт свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 14.12.2015. Більш того, як зазначено судами, наведені питання знаходяться поза юрисдикцією адміністративних судів.

16. З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення цього позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17. Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями позивачка подала касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкції власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

19. Дані, внесені до декларації, перевірено за повнотою та внесено до єдиного реєстру (19.06.2012 №ЧВ 7).

20. На підставі колективного звернення громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 12.11.2015 Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області проведено перевірку щодо дотримання ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час будівництва об`єкту «Реконструкції власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

21. У ході перевірки встановлено, що будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 проводилися без належно затвердженого проекту.

22. За результатами перевірки, 24.11.2015 складено акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та видано ОСОБА_4 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким необхідно було вжити заходів для усунення порушень містобудівного законодавства на об`єкті «Реконструкції власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » та привести об`єкт у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства. Термін виконання до 24.01.2016.

23. Постановою від 01.12.2015 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами сьомою, дванадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу 6800 грн.

24. Разом з тим, припис ОСОБА_4 не виконано, а навпаки, подано заяву від 16.02.2016 №1024-1.20/4-16-К, якою повідомлено, що на теперішній час він не є власником об`єкта. На підтвердження надано копію укладеного 30.12.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. договору дарування, за яким обдаровуваною є малолітня ОСОБА_5 . Одночасно, 30.12.2015 нотаріусом здійснено державну реєстрацію речових прав на відповідний об`єкт (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою номер 56964324.

25. З даного договору вбачається, що за ним подаровано 44/100 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_5 , які складаються з приміщення квартири під номером АДРЕСА_2 , яка складається з чотирьох кімнат, загальною площею 174,7 кв. м, житловою площею 82,3 кв. м.

26. Зазначено, що 44/100 часток житлового будинку належать дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, викладеного на спеціального бланку НОМЕР_1, виданого Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області 14.12.2015, індексний номер 49758153. Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 14.12.2015 за реєстраційним номером 01, номер запису про право власності 12360498. Як видно з договору, наведені дані у ньому зазначено з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2015, індексний номер витягу 49761642.

27. З наведеного вбачається, що реєстраційний номер 01, за яким 44/100 часток житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 , відповідає реєстраційному номеру відчуженого об`єкта за договором дарування. Відтак даний номер ідентифікує даний об`єкт, як окремий об`єкт нерухомості.

28. Водночас, в матеріалах справи містяться надані Держархбудінспекцією інформаційні довідки №56964324 та №56964046 датовані 08.04.2016. Запити здійснено за РНОКПП фізичних осіб: у витягу №56964324 - за РНОКПП ОСОБА_5 , а у витягу №56964046 - за РНОКПП ОСОБА_4 .

29. З наведених інформаційних довідок суд першої інстанції встановив, що станом на 08.04.2016 року ОСОБА_5 є власником 44/100 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_5 (довідка №56964324), в той час, як ОСОБА_4 є власником квартир АДРЕСА_2 (56,0 кв. м) та АДРЕСА_6 .

30. Отже, суд першої інстанції установив, що 14.12.2015 здійснено реєстрацію за ОСОБА_4 речових прав на 44/100 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_5 , який є результатом реконструкції квартир АДРЕСА_2 (56,0 кв. м) та №2 (52,3 кв. м), що в будинку АДРЕСА_1 .

31. Держархбудінспекція, при цьому, зазначала, що документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття відповідного об`єкта в експлуатацію, не видавався. Однак, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишаються зареєстрованими речові права ОСОБА_4 на відповідні квартири.

АДРЕСА_7 . У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 припису, позивач звернулась до управління ДАБІ у Чернівецькій області із датованою 26.04.2016 скаргою на бездіяльність, у якій просила відреагувати на дану скаргу та звернутись до суду з позовом відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

33. Відповідь на скаргу надано листом від 11.05.2016, у якому повідомлено про результати перевірки та зазначено про те, що 01.12.2015 скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 », замовником будівництва якого є ОСОБА_4 та про лист ОСОБА_4 , яким останній повідомив управління ДАБІ у Чернівецькій області про те, що на теперішній час він не є власником об`єкту.

34. Також зазначено, що посадовими особами управління не встановлено факту невиконання вимог припису про усунення порушень містобудівного законодавства у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 станом на сьогодні не виступає суб`єктом містобудування й здійснювати заходи контролю щодо нього немає законних підстав, а тому звернення до суду з позовом про знесення об`єкта будівництва у порядку статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є безпідставним. Також звернуто увагу на право ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, якщо вона вважає, що своїми діями ОСОБА_4 порушує її законні права.

35. Також судом першої інстанції встановлено, що відповідні звернення позивача та представника позивача розглянуто ДАБІ України та надано відповідь листами №40-704-(90-9)/1396 від 26.02.2016 та №40-232-16/4826 від 23.05.2016, у яких також зазначено про відсутність правових підстав для здійснення заходів державного архітектурно - будівельного контролю та звернення до суду з позовом про приведення ОСОБА_4 відповідного будинку в попередній стан. Одночасно листом від 23.05.2016 повідомлено про те, що в зв`язку з внесенням змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно відповідного об`єкту і таким чином зміни його статусу за відсутності документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, Держархбудінспекцією листами від 08.04.2016 №40-702-10/3348 та від 08.04.2016 №40-702-10/3349 направлено звернення до Прокуратури міста Чернівці та Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецький області для вжиття відповідних заходів реагування. Окрім того, у листах звернуто увагу на право осіб, які вважають свої права порушеними, звернутися до суду за їх захистом.

36. Відповідь на лист ДАБІ України Чернівецькою місцевою прокуратурою надано листом від 17.05.2016, в якому повідомлено, що протягом 2011-2015 років прокуратурою міста Чернівці здійснювалось представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судах різних інстанцій щодо оскарження рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради про надання ОСОБА_4 містобудівних умов і обмежень на реконструкцію власних квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 .

37. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 залишено в силі постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2013 у справі №2а/2470/3473/11, якою задоволено адміністративний позов прокурора міста Чернівці про скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №501/14 від 23.08.2011 про надання ОСОБА_4 містобудівних умов і обмежень на реконструкцію власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 . В подальшому, 01.12.2015 Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкції власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

38. Прокуратурою також повідомлено, що із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 остання позбавлена функції нагляду за додержанням законів підприємствами, установами та організаціями, а функція представництва інтересів громадян в суді значно обмежена. У зв`язку з цим прокуратура повідомила, що на сьогоднішній день Чернівецька місцева прокуратура не уповноважена вживати заходів представницького характеру щодо поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки вказані особи не є особами, представництво інтересів яких здійснюють органи прокуратури.

39. В свою чергу, звернуто увагу на те, що ОСОБА_4 як батько малолітньої ОСОБА_5 несе обов`язок щодо приведення будинку у попередній стан, а тому Чернівецька місцева прокуратура просить розглянути питання щодо вжиття ДАБІ України або її територіальним органів заходів державного архітектурно-будівельного контролю по приведенню ОСОБА_4 будинку у попередній стан.

40. У матеріалах справи також міститься відповідь Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради на відповідне звернення ОСОБА_1 (лист від 04.01.2016 року) у якому повідомлено, що у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги встановлені у приписі органу державного архітектурно-будівельного контролю, такий орган подає до суду позов про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

41. У касаційній скарзі позивачка звертає увагу на те, що у статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі у тексті цієї постанови у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що: «у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням».

42. ОСОБА_1 наголошує, що будівництво без належного проєкту та з порушенням вимог державних будівельних норм, або ж з іншими порушеннями, може спричинити наслідки у вигляді пошкодження, обвалу конструкцій будівлі, створює небезпеку пошкодження або знищення як майна фізичних та юридичних осіб, так і для життя і здоров`я людей.

43. Позивачка стверджує, що фактично, встановивши порушення третьою особою відповідних норм при здійсненні будівництва, жодного подальшого контролю за усуненням такого порушення органами ДАБІ України здійснено не було, та станом на сьогодні, хоч і є зафіксованим факт порушення, воно не є усунутим та порушує права як позивача так і інших співвласників.

44. При цьому, на переконання скаржниці ані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ані іншим нормативно-правовим актом не передбачено випадків, за яких Управління звільняється від обов`язку слідкувати за виконанням припису. Так само, не передбачено випадків у яких припис може не виконуватись.

45. Скаржниця також підкреслює, що суди першої та апеляційної інстанції не встановили та не надали належної оцінки тому, що таке узаконення, на яке вказують суди, не є ані виконанням винесеного припису, ані усуненням порушення іншим чином.

46. На думку позивачки, реєстрація права власності на об`єкт будівництва не скасовує обов`язку особи, яка здійснювала будівництво (у даному випадку третьої особи - ОСОБА_4 ), виконати вимоги припису органу державного архітектурно - будівельного контролю про усунення порушень законодавства у сфері містобудування, державних будівельних норм, стандартів і правил, який в силу норм статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю є обов`язковим до виконання.

47. Такі обставини і вимоги законодавства, на переконання позивачки, дають підстави стверджувати про те, що ДАБІ України повинна була здійснити заходи контролю, а Управління ДАБІ у Чернівецькій області (Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Чернівецькій області) застосувати заходи щодо виконання припису від 24.11.2015 ОСОБА_4 , й у разі добровільного невиконання цією особою припису - звернутися із позовною заявою до суду, що свідчить про бездіяльність вказаних органів, яка полягає у невиконанні дій, які вони зобов`язані були вчинити за законом.

48. Звертає увагу скаржниця й на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , як батьки малолітньої ОСОБА_5 та її законні представники, не тільки наділенні правом управління квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 , а й несуть повну відповідальність, пов`язану з їх використанням цією особою.

49. За наведеного, позивачка вважає, що посилання судів попередніх інстанцій на факт укладення третіми особами договору дарування і реєстрацію права власності на квартири, які, на думку скаржниці, реконструйовані самочинно і з порушенням вимог законодавства, як на підставу для висновку про відсутність у відповідачів повноважень стосовно здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права і не відповідають фактичним обставинам справи, належну оцінку яким суди не надали.

50. У поданому ОСОБА_4 відзиві на касаційну скаргу наводяться аргументи про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, ухвалено із дотриманням норм процесуального та правильного застосування норм матеріального права, факти та обставини з`ясовані, досліджені та встановлені судами вірно і не спростовуються твердженнями, що викладені у касаційній скарзі.

51. В обґрунтуванні такої позиції третя особа вказує на те, що у ракурсі чинного нормативного регулювання питання щодо набуття та припинення прав на нерухоме майно, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що реєстрація права власності на збудований об`єкт нерухомості, виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного.

52. Згідно з наведеними у відзиві на касаційну скаргу доводами, та обставина, що відповідно до часини першої статті 177 Сімейного кодексу України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження, в даному випадку не змінює тієї обставини, що власником такого майна залишається дитина, а не її батьки. Більш того, цією ж нормою передбачено, що батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

53. Оскільки на сьогодні, відсутні правові документи, що змінюють чи скасовують право власності ОСОБА_4 , його доньки, що отримала в дар 44/100 будинку по АДРЕСА_5 , то, на думку автора відзиву, у відповідачів у цій справі відсутні будь - які законні підстави для вжиття заходів щодо знесення цього новоствореного об' єкта будівництва, а всі можливі заходи станом на 24.01.2016 вичерпано.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

54. Так, об`єктами архітектурної діяльності (об`єкти архітектури) у розумінні приписів абзацу третього частини першої статті 1 Закону України від 20.05.1999 №687-XIV «Про архітектурну діяльність» є будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об`єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів.

55. Комплекс робіт, пов`язаних із створенням об`єкта архітектури, регламентовано статтею 4 Закону України «Про архітектурну діяльність», відповідно до якої для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає:

підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством;

здійснення в необхідних випадках передпроектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єктів містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення;

пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту;

виконання робочої документації для будівництва, а в разі виконання її або окремих її частин іншим виконавцем - здійснення авторського нагляду за таким виконанням;

будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування;

прийняття спорудженого об`єкта в експлуатацію.

56. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (преамбула до цього Закону).

57. Забудова територій здійснюється в порядку, визначеному статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за змістом частини першої якої забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

58. За правилами частин другої, п`ятої цієї ж статті суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

59. Основними складовими вихідних даних, у розумінні положень частини першої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування, а відповідно до частини другої цієї ж статті фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

60. Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. (частина перша статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

61. Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

62. Положення вищевказаної правової норми кореспондуються з приписами частини першої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

63. У разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовнику або змінено осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни орган державного архітектурно-будівельного контролю, який зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт.

Декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт;

2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (частини перша, сьома статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

64. Термін «замовник» згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 вищевказаного Закону вживаються в такому значенні: фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

65. Згідно з положеннями частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

66. Частинами першою, п`ятою, восьмою, дев`ятою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

67. У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування (частина друга статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

68. За змістом частини першої, пунктів 1, 3 частини четвертої статті 41 вищенаведеного Закону державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;

видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

69. Аналогічні повноваження органів державного архітектурно - будівельного контролю закріплено й Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, згідно з пунктом 17 якого у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

70. За змістом абзацу третього пункту 14 цього ж Порядку суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

71. Пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначено перелік підстав для проведення позапланової перевірки, зокрема: виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

72. Здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, є одним із завдань ДАБІ України, про що вказано у абзаці третьому пункту 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, а згідно з підпунктом 12 пункту 4 цього ж Положення Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за виконанням виданих приписів у визначених законодавством випадках.

73. При цьому, згідно з пунктом 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, цей орган здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, яким у спірних правовідносинах виступає Управління ДАБІ у Чернівецькій області.

74. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

75. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

76. Відповідно до повноважень Верховного Суду, встановлених частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

77. Як свідчить зміст оскаржуваних позивачкою судових рішень, головним мотивом для відмови у задоволенні цього позову слугувало те, що реєстрація права власності на збудований об`єкт нерухомості виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, а особа, яка його збудувала (у даному випадку ОСОБА_4 ), не є суб`єктом містобудування у розумінні законодавства у сфері містобудівної діяльності, що, за висновками судів попередніх інстанцій, унеможливлює здійснення стосовно такого об`єкту державного архітектурно - будівельного контролю.

78. Отже, для правильного вирішення цього спору визначальним є встановлення того, чи має об`єкт «Реконструкція власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » ознаки самочинно збудованого, якщо так, то чи втрачає вказаний об`єкт цей статус після реєстрації на нього права власності і чи може бути відносно нього здійснені заходи державного архітектурно - будівельного контролю, у тому числі, з підстав перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.

79. Перевіряючи відповідно до повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія суддів виходить з такого.

80. Аналіз норм частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» засвідчує, що об`єкт вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується: на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

81. Ознаки самочинного будівництва наведено й у частині першій статті 376 Цивільного кодексу України, за змістом якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

82. Тобто, за наявності хоча б однієї з вищевказаних обставин або сукупності їх усіх чи декількох одночасно, об`єкт вважається самочинним будівництвом.

83. У справі, яка розглядається, встановлено, що на підставі колективного звернення громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 12.11.2015 Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області проведено перевірку щодо дотримання ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час будівництва об`єкту «Реконструкції власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

84. За результатами перевірки установлено, що будівельні роботи за вищевказаною адресою виконувалися без належно затвердженого проекту, а об`єкт (реконструйована квартира) експлуатується без прийняття в експлуатацію, що є порушенням вимог частини восьмої статті 36 та частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

85. У зв`язку з цим органом державного архітектурно - будівельного контролю оформлено припис від 24.11.2015, який адресовано ОСОБА_4 , і яким від останнього вимагалось у строк до 24.01.2016 вжити заходів для усунення порушень містобудівного законодавства на вищевказаному об`єкті та привести цей об`єкт у відповідність вимогам законодавства у сфері містобудування.

86. З огляду на вищевикладене, колегія суддів констатує, що зазначений вище об`єкт вважається самочинним будівництвом у розумінні норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» й експлуатується без введення його в експлуатацію.

87. При цьому, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №826/7605/18, прийняття спорудженого об`єкта в експлуатацію є останнім етапом створення об`єкта архітектури, а зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, зокрема, для оформлення права власності на нього.

88. Водночас, відповідно до висновків щодо застосування норм права, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 №916/3200/17(916/2791/13), реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

89. Зазначені висновки узгоджуються й з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №916/2791/13 (пункти 6.31-6.33) та від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц.

90. Колегія суддів акцентує увагу й на приписах частин другої, третьої статті 376 Цивільного кодексу України, за змістом яких особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

91. Висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені, зокрема, у постанові від 21.10.2020 у справі №910/2939/19, згідно з якими зміст приписів статті 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

92. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №161/14920/16-а зазначала, що за приписами статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

93. З огляду на вказані норми права Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) згідно з частиною третьою статті 331 Цивільного кодексу України.

94. Згодом ця правова позиція була застосована Верховним Судом й під час розгляду у касаційному порядку справи №620/1053/19 у постанові від 31.01.2022.

95. Колегія суддів бере до уваги й правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.04.2019 у справі №809/4316/15, де касаційний суд, проаналізувавши положення статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, дійшов висновку про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

96. Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

97. Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

98. Застосовуючи вищевикладену правозастосовчу практику, Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі №640/5976/19, з огляду на встановлені у справі обставин щодо продовження здійснення будівництва на об`єкті, зданому в експлуатацію, дійшов висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль може здійснюватися щодо збудованих об`єктів нерухомості у разі, якщо їх будівництво (проведення будівельних робіт) фактично продовжується.

99. При цьому, як можна стверджувати з аналізу норм статті 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» та статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», створення об`єкта архітектури передбачає комплекс робіт, який включає, у тому числі, прийняття спорудженого об`єкта в експлуатацію, що є останнім етапом його створення, а будівництво об`єктів вважається завершеним після прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

100. За наведеного, колегія суддів вважає, що до моменту прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутні підстави стверджувати, що об`єкт архітектури є створеним, а будівництво завершеним. У такому випадку особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна).

101. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.07.2020 у справі №825/1016/16, визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) у розумінні норм Цивільного кодексу України й не звільняє замовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку.

102. Виходячи з аналізу норм пункту 4 частини першої статті 1 та частини четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», колегія суддів дійшла висновку, що замовником є, зокрема, фізична особа, яка є власником або користувачем земельної ділянки та подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

103. У справі, яка розглядається, суди установили, що замовником будівництва об`єкта «Реконструкція власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » є ОСОБА_4 , який і подавав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт (зареєстрована 19.06.2012 за №ЧВ 7).

104. Оскільки будівництво вищезгаданого об`єкта не було завершене введенням його в експлуатацію, то вважається, що ОСОБА_4 набув право власності на матеріали, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна). Саме у такому обсязі право власності на вищевказане майно перейшло й до малолітньої ОСОБА_5 на підставі укладеного 30.12.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. договору дарування.

105. Під час розгляду цієї справи у судах попередніх інстанцій не було встановлено того, що до малолітньої ОСОБА_5 перейшло право користування або право власності на земельну ділянку, на якій здійснювалось будівництво, або того, що право на будівництво об`єкта передано іншому замовнику в порядку статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

106. З наведеного констатується, що ОСОБА_4 , незважаючи на реєстрацію за ним права власності на об`єкт і подальше його відчуження малолітній ОСОБА_5 на підставі договору дарування, станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин не втратив статус замовника у розумінні норм частини другої статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і статті 2 Закону України від 14.10.1994 №08/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а отже був зобов`язаний у визначений строк виконати виданий органом державного архітектурно - будівельного контролю припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким необхідно було вжити заходів для усунення порушень містобудівного законодавства на об`єкті «Реконструкції власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » та привести об`єкт у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства.

107. В свою чергу, на нового власника вищевказаного майна (матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі будівництва) поширюються вимоги частини третьої статті 13, частини сьомої статті 41 Конституції України, частин четвертої, п`ятої статті 319 Цивільного кодексу України, за змістом яких власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

108. У світлі вищевказаних положень законодавства новий власник об`єкта, будівництво якого незавершене (сукупності будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва), набутого, в тому числі, на підставі відповідного правочину, повинен на проголошених у Конституції України та законах України засадах добросовісно користуватись таким майном відповідно до закону.

109. При цьому, на власника такого об`єкта поширюється приписи статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і пункту12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 стосовно заборони експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію.

110. Ураховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги мету і завдання державного архітектурно - будівельного контролю, колегія суддів дійшла висновку про те, що орган державного архітектурно - будівельного контролю у межах наданих йому повноважень та за наявності передбачених законом підстав має право проводити позапланові перевірки об`єктів, які є самочинним будівництвом та експлуатуються без введення їх в експлуатацію, і такі повноваження зберігаються за уповноваженим органом навіть після реєстрації права власності на такий об`єкт за особою, яка здійснювала будівництво, та після його відчуження на підставі відповідного правочину.

111. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності орган державного архітектурно - будівельного контролю крім акта перевірки складає протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, здійснює контроль за його виконанням.

112. Перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю є самостійною і достатньою підставою для проведення позапланової перевірки.

113. У справі, яка розглядається, встановлено, що за результатом проведення позапланової перевірки на об`єкті «Реконструкція власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » органом державного архітектурно - будівельного контролю оформлено припис від 24.11.2015, який адресовано ОСОБА_4 , і яким від останнього вимагалось у строк до 24.01.2016 вжити заходів для усунення порушень містобудівного законодавства на вищевказаному об`єкті та привести цей об`єкт у відповідність вимогам законодавства у сфері містобудування.

114. Як вбачається з обставин цієї справи, такі не вказують на виконання ОСОБА_4 вимог вищезазначеного припису й перевірка його виконання органами державного архітектурно-будівельного контролю не здійснювалась.

115. На звернення ОСОБА_1 від 26.04.2016 до Управління ДАБІ у Чернівецькій області із скаргою щодо такої бездіяльності останнє відповіло, що ОСОБА_4 станом на сьогодні не виступає суб`єктом містобудування й здійснювати заходи контролю щодо нього немає законних підстав.

116. Також судом першої інстанції встановлено, що на неодноразові звернення позивача та її представника ДАБІ України надано відповідь листами №40-704-(90-9)/1396 від 26.02.2016 та №40-232-16/4826 від 23.05.2016, у яких також зазначено про відсутність правових підстав для здійснення заходів державного архітектурно - будівельного контролю.

117. Неможливість здійснення державного архітектурно - будівельного контролю ДАБІ України та Управління ДАБІ у Чернівецькій області обґрунтовували тим, що на вищевказаний об`єкт будівництва зареєстровано право власності і такий об`єкт відчужений на підставі договору дарування іншій особі.

118. Разом з тим, колегія суддів наголошує, що Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.02.2020 у справі №800/304/17 вказувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

119. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

120. Приймаючи до уваги наведені у цій постанові Верховного Суду мотиви, правову регламентацію спірних правовідносин та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважає, що ДАБІ України та Управління ДАБІ у Чернівецькій області мали повноваження на здійснення державного архітектурно - будівельного контролю щодо об`єкта «Реконструкція власних квартир №1 та АДРЕСА_3 » й зобов`язані були їх реалізувати, зважаючи на результати раніше проведеної позапланової перевірки цього об`єкта, наявність припису про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, а також у зв`язку з надходженням відповідних звернень від позивачки.

121. Разом з тим, як вбачається з установлених у цій справі обставин, відповідачі покладених на них обов`язків щодо здійснення державного архітектурно - будівельного контролю у спірних правовідносинах не виконали, зокрема, не здійснили контроль за виконанням вимог раніше складеного припису і не вчинили з цією метою жодних дій у межах своїх повноважень. Більше того, відповідачі фактично відмовились від виконання своїх повноважень з підстав, які законом не передбачені, тобто допустили протиправну бездіяльність.

122. Згідно ж з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №807/62/16, у разі невиконання органом державного архітектурно-будівельного контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися до цього органу та вимагати вчинення відповідних дій. У разі відмови у задоволенні таких вимог, бездіяльність може бути оскаржено до суду.

123. Однак, колегія суддів підкреслює, що бездіяльність, про яку іде мова у позовній заяві, була допущена саме Управління ДАБІ у Чернівецькій області, тоді як вимог про визнання такої бездіяльності протиправною до цього органу не заявлено.

124. Вимоги позову про визнання вищевказаної бездіяльності протиправною заявлені до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, яка, однак, такої бездіяльності не вчиняла.

125. У зв`язку з цим підстави для задоволення цього позову в частині вимог про визнання бездіяльності Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради протиправною - відсутні.

126. Не підлягають задоволенню й вимоги цього позову про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради скасувати Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 14.06.2012, внесеної до єдиного реєстру Управління ДАБІ у Чернівецькій області від 19.06.2012 №ЧВ7, оскільки, по перше - реєстрацію такої декларації здійснювало саме вищезгадане Управління, а по-друге, ця декларація була скасована вказаним органом 01.12.2015, про що позивачка повідомлялась у відповідь на її звернення.

127. Необґрунтованими є й вимоги позовної заяви про визнання протиправною бездіяльності ДАБІ України і зобов`язання цього органу проконтролювати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради з приводу вчинення заходів по виконанню припису ОСОБА_4 , виданого Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області по приведенню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в попередній стан.

128. З цього приводу колегія суддів зазначає, що як стверджувала позивачка у суді першої інстанції контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб Інспекції і органу державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду віднесено до повноважень Інспекції на підставі приписів пункту 3.1 Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради.

129. Тобто, Інспекція наділена компетенцією самостійно здійснювати контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб Інспекції і органу державного архітектурно - будівельного контролю на території міста Чернівці, тоді як аналіз норм Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вказує на відсутність у цього органу повноважень контролювати органи державного архітектурно-будівельного контролю, утворені місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, в частині вчинення ними заходів по виконанню приписів.

130. В той же час, підпунктами 1-4 пункту 9-1 розділу V «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що:

1) на період до утворення (визначення) місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування органів державного архітектурно-будівельного контролю повноваження, визначені цим Законом, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду;

2) органи державного архітектурно-будівельного контролю утворюються (визначаються) Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями і органами місцевого самоврядування виходячи з можливостей та потреб відповідних територій;

3) органи державного архітектурно-будівельного контролю діють на підставі примірного положення про них, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього закону;

4) за зверненням відповідного органу місцевого самоврядування до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, створюється спільна комісія з передачі відповідної документації та вирішення питань, пов`язаних з утворенням та функціонуванням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» на наступний день після затвердження акта спільної комісії.

131. Згідно з наявними у справі матеріалами, дослідженими у судах попередніх інстанцій, 31.07.2015 утворено виконавчий орган Чернівецької міської ради з питань державного архітектурно-будівельного контролю - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, на яку покладено виконання функцій державного архітектурно-будівельного контролю на території міста Чернівці.

132. Актом приймання - передавання документів від 05.08.2016 Держархбудінспекція передала, а виконавчий орган Чернівецької міської ради з питань державного архітектурно-будівельного контролю прийняв документи згідно опису документів, який є невід`ємним додатком до цього акту. Цей акт затверджено 05.08.2016.

133. Тому, починаючи з наступного дня після затвердження вищезгаданого акта, тобто з 06.08.2016, виконання функцій державного архітектурно-будівельного контролю на території міста Чернівці здійснюється Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, якій було передано усі необхідні для здійснення таких повноважень документи.

134. Таким чином, оскільки станом на момент звернення до суду з цим позовом і ухвалення у цій справі оскаржуваних судових рішень державний архітектурно-будівельний контроль щодо об`єктів, розташованих на території міста Чернівці, здійснювала Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, якій були передані усі необхідні документи, то колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом зобов`язання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради у межах наявних у неї повноважень здійснити заходи державного архітектурно-будівельного контролю, пов`язані з перевіркою виконання вимог припису від 24.11.2015 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об`єкті «Реконструкція власних квартир №1 та АДРЕСА_3 ».

135. Що ж до вимог цього позову про стягнення з ДАБІ України та з Управління ДАБІ у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за понесені майнові втрати в сумі 30 000 грн з кожного з цих органів, колегія суддів виходить з такого.

136. Обґрунтовуючи такі вимоги, позивачка посилалась на те, що вищевказані майнові втрати пов`язані з бездіяльністю вказаних органів і складаються з витрат з приводу численних звернень до різних органів та їх посадових осіб щодо питання незаконної реконструкції будинку, у якому вона мешкає, а також витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката у вирішенні цього питання.

137. Однак, відповідно до частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній станом на день звернення до суду з цим позовом, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

138. За правилами пункту 4 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України у вищенаведеній редакції, адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

139. За змістом частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у тій же редакції у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, стягнення з відповідача коштів.

140. З наведеного констатується, що вимоги про стягнення коштів з відповідача - суб`єкта владних повноважень у зв`язку з його бездіяльністю повинні бути нерозривно пов`язані з вимогами про визнання такої бездіяльності протиправною. Між такою бездіяльністю і шкодою повинен існувати причинно - наслідковий зв`язок, а стягнення коштів є похідною вимогою від визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі доведення таких обставин.

141. Оскільки позивачка не заявляла вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління ДАБІ у Чернівецькій області, а вимоги про визнання бездіяльності ДАБІ України визнані судом необґрунтованими, то й підстави для задоволення позову у вищенаведеній частині щодо стягнення з цих органів коштів (грошовою компенсації) - відсутні.

142. Оцінюючи аргументи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували вищевказані матеріальні норми без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №814/2836/15 та від 27.01.2020 у справі №822/2149/18, колегія суддів підкреслює, що виникнення підстав для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, на який у касаційній скарзі посилається позивач, обумовлюється наявністю саме подібних правовідносин, які виникли у справі, у якій ухвалені судові рішення, щодо оскарження яких порушується питання, та у справах, розглянутих Верховним Судом, на які здійснюється посилання на підтвердження застосування норми права без урахування висновку цього Суду.

143. Подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

144. Так, у справі №814/2836/15 до предмету спору входило оскарження бездіяльності начальника органу державного архітектурно - будівельного контролю, що полягала у незверненні останнього до суду з позовом про знесення самочинно реконструйованої частини житлового будинку та зобов`язання відповідача на підставі статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» організувати звернення до суду із вищевказаним позовом.

145. У справі №822/2149/18 позивачем виступав орган місцевого самоврядування, а вимоги позову стосувались зобов`язання фізичної особи за власні кошти знести самочинно збудовану споруду поблизу житлового будинку.

146. Водночас, у справі, яка розглядається, предмет спору стосувався оскарження бездіяльності органу державного архітектурно - будівельного контролю, яка полягала у невчиненні цим органом дій, спрямованих на здійснення контролю за раніше виданим приписом про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

147. Вищенаведене не дає підстав стверджувати про подібність правовідносин, які виникли у вищевказаних справах, на які посилається скаржниця, і у справі, яка розглядається, а отже не свідчить про поширення викладених у цих справах висновків Верховного Суду щодо застосування норм права на спірні правовідносини.

148. Проте, зважаючи, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи цей спір, неправильно застосували норми матеріального права і навели помилкові мотиви в обґрунтуванні висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог, і це призвело до ухвалення незаконних судових рішень, колегія суддів вважає, що такі судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

149. За правилами частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

150. Ураховуючи викладене, Верховний Суд, провівши касаційний розгляд справи у межах доводів та вимог касаційної скарги, повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

151. Керуючись статтями 340, 341, 343, 349, 351, 355, 356, Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2020 скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради у межах наявних у неї повноважень здійснити заходи державного архітектурно-будівельного контролю, пов`язані з перевіркою виконання вимог припису від 24.11.2015 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об`єкті «Реконструкція власних квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа