Справа № 140/5049/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5049/22
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 14.02.2022 №56 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати позивачу: 1) до страхового стажу: період роботи з 22.07.1986 по 16.05.1988 - слюсарем механозбірних робіт ВАТ «Коміссарівський завод торговельного машинобудування», 2) страхового пільгового стажу: періоди роботи з 16.07.1988 по 21.04.1998 - машиністом конвеєра шахта «Комісарівська» п/о «Ворошиловградвугілля» та з 14.04.2006 по 06.04.2016 - машиністом конвеєра ВПП «Шахта «НІКАНОР-НОВА» ДП «Луганськвугілля», та призначити пенсію за віком з урахуванням даного страхового пільгового стажу та довідок №16, 17, 18 виданих виконавчим комітетом Коміссарівської селищної ради Перевальського району «ЛНР» 12.02.2018, довідок №5-292, 5-293, 5-294, 5-295,5-143, 5-144, 5-145, 5-146, 5-147, 5-148, 5-149, 5-150 виданих філіалом шахти «НІКАНОР-НОВА» Державного унітарного підприємства «ЛНР» «Центрвугілля» 12.02.2018, починаючи з дня набуття права на пенсію, тобто з 01.02.2022.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, та містить наступні недоліки.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Представником позивача при обґрунтуванні підстав заявлення адміністративного позову в тексті такого позову зазначено наступне: «Виконавчим комітетом Коміссарівської селищної ради Перевальського району Луганської області (на даний час Луганська Народна Республіка), філіалом шахти «НІКАНОР-НОВА» Державного унітарного підприємства ЛНР «Центрвугілля» були видані уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи наданих підприємствах, де також вказані усі періоди роботи позивача, а також розмір заробітної плати».

Крім того, при формулюванні позовних вимог зазначено наступне: «призначити пенсію за віком з урахуванням даного страхового пільгового стажу та довідок №16,17,18 виданих виконавчим комітетом Коміссарівської селищної ради Перевальського району ЛНР 12 лютого 2018 року, довідок №5-292,5-293,5-294,5-295,5-143, 5-144, 5-145, 5-146, 5-147, 5-148, 5-149, 5-150 виданих філіалом шахти «НІКАНОР-НОВА» Державного унітарного підприємства ЛНР «Центрвугілля» 12 лютого 2018 року».

Суд вважає за необхідне вказати, що так звані «ДНР» і «ЛНР» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Визнання Верховною Радою України «ДНР» та «ЛНР» терористичними організаціями, як і численні злочини, вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України № 1596-VII від 22.07.2014 «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України, Заяві Верховної Ради України № 1597-VII від 22.07.2014 «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України № 106-VIII від 14.01.2015, Заяві Верховної Ради України № 337-VIII від 21.04.2015 «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» та «ЛНР» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Зазначення представником позивача в тексті позовної заяви вказівки про те, що територія тимчасово окупованої Луганської області наразі є «територією Луганської Народної Республіки», як і вживання назви «ЛНР» без лапок є неприпустимим та може містити в собі ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена статтею 436-2 Кримінального кодексу України «Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників».

Крім того, згідно вимог частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Вищевказана норма кореспондується зі ст.12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до частини 1-2 статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою, суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 8-рп/2008 від 22.04.2008 зазначив, що державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Абзацом четвертим пункту 8 Розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.08.2019 №814, передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом подано письмові докази, які викладені іноземною (російською) мовою та не перекладені українською мовою.

За наведених обставин, суд звертає увагу позивача на необхідність офіційного перекладу доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою.

За приписами частини третьої статті 161 КАС до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як установлено частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивачем заявлено 2 взаємопов`язаних позовних вимоги немайнового характеру а відтак, за подання даного позову необхідно сплатити судовий збір у сумі 992 грн 40 коп. (2 481 х 0,4).

Проте в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви позивачем долучено документ про сплату судового збору в розмірі 992 грн 40коп., і при цьому, вказаний документ, відповідно до довідки канцелярії суду від 25.07.2022, раніше подавався до позовної заяви в справі №140/4853/22.

Відповідно до Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сплачений відповідно до платіжного документа №5106-2904-1192-5796 від 11.07.2022 судовий збір сумі 992 грн 40 коп. враховано саме по справі №140/4853/22 і позивач з клопотанням про його повернення до суду не звертався.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає вимогам частини третьої статті 161 КАС України, її слід залишити без руху, надавши позивачу строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у зазначений строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: 1) нової редакції адміністративного позову (в кількості відповідно до кількості учасників справи), з викладом обставин на підтвердження його обґрунтованості, що відповідатиме чинному законодавству України щодо зазначених судом вище формулювань; 2) належного офіційного перекладу документів, долучених до позовної заяви, що викладені іноземною мовою; 3) оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у сумі 992 грн 40 коп.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Дмитрук