Справа № 420/19776/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко В.О.,

представника позивача - Григор`єва В.В.,

представника відповідача - Малюченка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСДОРБУД» (вул. Чорноморського козацтва, 103, м. Одеса, 65003) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСДОРБУД» (далі ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД») до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 12.04.2021 року.

Позивач зазначив, що рішення, які оскаржуються до суду прийняті на підставі Акту планової виїзної перевірки ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» від 21.09.2021 року №20505/15-32-07-04/40603406, в якому вказано, що ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» порушено податкове законодавства, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся на суму 616 263 грн, а саме 4 квартал 2019 року, а також занижено ПДВ на загальну суму 849 187 грн (грудень 2019 року, жовтень, листопад, грудень 2010 року). Згідно з висновками Акту перевірки ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» неправомірно (штучно) сформувало показники податкового кредиту по ланцюгу постачання від ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» та документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із зазначеними контрагентами.

Позивач не погоджується з висновками Акту, з якого вбачається, що фактично перевіряючи мають претензії до його контрагентів, з яким и були укладені договори та виконані у повному обсязі, про що свідчать первинні бухгалтерські документи, наявність яких не спростовується в акті перевірки. Висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях перевіряючих.

Позивач вказує, що основним видом його господарської діяльності є будівництво доріг та автострад.

В грудні 2019 року ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» як субпідрядника залучив до виконання будівельних робіт ТОВ «СВЄТСТРОЙ» на підставі договорів субідряду № 02/12-19 від 30.10.2019 року, №04/12-19 від 29.11.2019 року, №01/12-19 від 02.09.2019 року №3/12-2019 від 30.10.2019 року. Перевіряючим були надані вказані договори та всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій (довідки форми КБ-3, акти КБ-2, платіжні доручення та інші). Також біли надані документи щодо використання результатів в господарській діяльності позивача, а саме договори та відповідні первинні документи, для виконання яких залучався субпідрядник.

Позивач зазначив, що під час перевірки були надані договір №24/11з від 24.11.2020 року перевезення вантажу автомобільним транспортом з ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» та всі первинні документи, які підтверджують у повному обсязі здійснення господарських операцій, які безпосередньо стосуються перевозки вантажів, так і документів, які підтверджують придбання вказаних вантажів ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД».

Позивач стверджує, що всі надані первинні документи містять усі обов`язкові реквізити, які дають можливість встановити зміст та обсяг господарської операції (в тому числі щодо обсягу наданих послуг). Крім того, первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості.

Посилання в Акті перевірки, що у ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» відсутні машини та працівники для виконання такого роду послуг є лише припущенням працівників контролюючого органу. Стосовно ж посилання перевіряючих на податкову інформацію по контрагентам ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» в обґрунтування нереальності здійснення господарських операцій ТОВ ПРОГРЕСДОРБУД» позивач звернув увагу на те, що за сталою судовою практикою податковий орган повинен оцінювати та досліджувати ті документи, які стосуються безпосередньо учасників господарської операції, а відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції. В акті перевірки не наведено фактів про недобросовісність ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» як платника податків, які б свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності його контрагентів.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначив, що згідно зі ст.198 ПКУ податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та реєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких варів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Оскільки, всі податкові накладні від ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» на адресу ТОВ «ГІРОГРЕСДОРБУД» були зареєстровані ДПС в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 2019-2020 року, відповідно до вимоги п.201.10 ПКУ зазначені суми податку, що відносяться до податкового кредиту, не погребує будь - якого іншого додаткового підтвердження. На думку позивача, за таких обставин відповідно до п.201.10 ПКУ, встановлена презумпція правомірності, реальності та товарності господарських операцій ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» з контрагентами ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА», лише за фактом реєстрації податкових накладних.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року зупинено провадження у справі. Ухвалою від 21.07.2022 року поновлено провадження у справі.

Представник відповідача подав відзив на позов (т.3 а.с.207-218) та додаткові документи щодо контрагентів позивача (т.4 а.с.1-34).

У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, вважав податкові повідомлення-рішення правомірними, прийнятими у відповідності до вимог законодавства.

Представник відповідача у відзиві на позов навів зміст акту перевірки, на підставі висновків якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а також навів норми законодавства.

Представник відповідача у відзиві, як и перевіряючи в акті перевірки, не заперечували наявності первинних документів щодо господарських відносин позивача з ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА». Проте представник вказав, що при перевірки для з`ясування реальності здійснення придбання послуг від постачальників була використана податкова інформація , яка зібрана згідно зі ст.ст.72 і 73 ПКУ та опрацьовано відповідно до вимог ст.ст.73,74 ПКУ.

Представник вказує, що в акті перевірки наведена податкова інформація відносно ТОВ «СВЄТСТРОЙ», яке зареєстровано 02.06.2017 року та є платником ПДВ з 01.07.2017 року. ТОВ «СВЄТСТРОЙ» не мало на балансі дорожньо - будівельних машин та механізмів для будівництва та ремонту доріг. Також представник у відзиві зазначив, що аналізом встановлено, що ТОВ «СВЄТСТРОЙ» не придбало матеріали, послуги з будівельних, монтажних, інших робіт та не могло здійснити роботи, пов`язані з виконанням ремонтних робі проїжджої частини в стм Авангард, с. Лиманка, смт Овідіополь Одеської області у зв`язку з відсутністю виробничої бази. Крім того, ТОВ «СВЄТСТРОЙ» протягом вересня-грудня зареєстровані податкові накладні на користь 90 підприємств на 186522тис грн. При цьому штатна чисельність складає 35 осіб. Придбання по ланцюгу постачання відсутнє. З урахуванням вказаного на думку представника неможливо встановити факт здійснення господарських операцій.

Щодо виконання договору з ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА», то згідно податкової інформації на балансі вказаного підприємства знаходиться лише 5 автомобілів, а тому неможливо підтвердити реальність отримання послуг від ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА».

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив (т.3 а.с.227-231), в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не спростовані доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог, у той же час є безпідставним посилання відповідача на інформацію відносно його контрагентів для твердження, що ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» порушило податкове законодавство. Представник позивача навів правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду щодо неналежності таких доказів (постанови від 21.06.2019 року у справі №803/817/14, від 15.03.2019 року у справі №815/3276/15, від25.03.2021 ро32 у справі №520/4577/19).

Вислухавши у судовому засіданні представників позивача та відповідача, дослідивши заяви по суті та надані ними докази, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» зареєстровано 29.06.2016 року, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби, є платником податків, у тому числі ПДВ. Видами господарської діяльності ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» є 42.11 Будівництво доріг і автострад.

На підставі наказу від 02.08.2021 року№5517-п з 26.08.2021 року по 14.09.2021 року ГУ ДПС проведено перевірку позивача, за результатами якої складений Акт від 21.09.2021року №20505/15-32-07-04/40603406 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСДОРБУД» (т.1 а.с.14-62).

Згідно з висновком Акту від 21.09.2021року ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» порушено:

п.44.1,44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, п.2 ст.3, п.1,5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, п.5.6, 7.8, п.п.9.4 п.9, 10, 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся на суму 616 263 грн., у тому числі 4 квартал 2019 року - 616 263 грн.

п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п.198.3 ст.198 ПКУ, п.200.4 ст.200 ПКУ, в результаті чого занижено податок на вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 849 187 грн. у т.ч. по періодам: грудень 2019 року - на суму 567 688 грн, жовтень 2020 року - на суму 46 81 8 грн, листопад 2020 року - на суму 70 231 грн, грудень 2020 року - на суму 164 450 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС прийняло податкові повідомлення рішення (т.1 а.с.10-13) від 12.10.2021 року:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1061485,00грн (849187,00 грн за податковими зобов`язаннями та 212298,00 грн за штрафними (фінансовми) санкціями);

№ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 770329,00грн (616263,00 грн за податковими зобов`язаннями та 154066,00 за штрафними (фінансовими) санкціями).

Стаття 44 ПКУ встановлює вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи

Згідно з п.44.1, 44.2 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Стаття 134 ПКУ визначає об`єкт оподаткування податку на прибуток, яким відповідно до пп.134.1.1 п.134, зокрема є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Стаття 198 ПКУ регламентує питання податкового кредиту.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3 ст.193 ПКУ щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Стаття 1 вказаного Закону, про порушення якої вказано в акті перевірки наводить перелік понять, у якому вони вживаються у Законі.

Згідно з п.2 ст.3 Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1,5 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Пунктами п.5.6, 7.8, п.п.9.4 п.9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318,визначено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Згідно з п.п.9.4 п.9 не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Дослідивши акт перевірки, надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень згідно з актом перевірки був висновок перевіряючих про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА», при цьому в Акті перевірки не заперечується наявність договорів з вказаним контрагентами, які проаналізовані в Акті перевірки, а також не заперечується наявність всіх первинних документів щодо здійснення господарських операцій з ними.

Судом встановлено, що «ПРОГРЕСДОРБУД» під час здійснення господарської діяльності укладало з ТОВ «СВЄТСТРОЙ» договори субпідряду:

№02/12-19 від 30.10.2019 року (роботи з поточного ремонту проїжджої частини вулиці Лесі Українки від вулиці Ватутіна до вулиці Степової в смт. Овідіополь Одеської області) (т1 а.с.68-72);

№04/12-19 від 29.11.2019 року (роботи з капітального ремонту дорожнього покриття по вулиці Малиновій, ж/м «Червоний хутір» с. Лиманка Таїровської селищної ради Овідіопольського районну Одеської області) (т.1 а.с.103-107);

№01/12-19 від 02.09.2019 року (роботи з капітального ремонту проїжджої частини вулиці Василя Спейса від вулиці Торгова впродовж 120 м в стропу в/ч 3189 в смт. Авангард Овідіопольського районну Одеської області)(т.1 а.с.138-142);

№3/12-2019 від 30.10.2019 року (роботи з поточного ремонту проїжджої частини вулиці Гагаріна в смт Овідіополь Одеської області (т.1 а.с.184-188).

Вказані договори субпідряду виконані у повному обсязі. За результатами їх виконання сторонами складені та підписані акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3, підсумкові відомості ресурсів (витрати за прийнятими нормами). Оплата виконаних робіт підтверджена відповідними платіжними дорученнями. Крім того, за результатами здійснення господарських операцій ТОВ «СВЄТСТРОЙ» виписало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податко вих накладних на ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» податкові накладні (т.1 а.с.73-83, 108-120, 143-157,189-200).

Зазначені договори субпідряду бали укладені ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» з субпідрядником ТОВ «СВЄТСТРОЙ» у зв`язку з необхідністю виконання ним укладених договорів:

№17/П від 30.10.2019 року з Овідіопольською селищною радою на виконання робіт з поточного ремонту проїжджої частини вулиці Лесі Українки від вулиці Ватутіна до вулиці Степової в смт. Овідіополь Одеської області (т.1 а.с.84-92);

№062 від 29.11.2019 року з Таїровською селищною радою на виконання робіт з капітального ремонту дорожнього покриття по вулиці Малиновій, ж/м «Червоний хутір» с. Лиманка Таїровської селищної ради Овідіопольського районну Одеської області) (т.1 а.с.121-125);

№180 від 02.09.2019 року Авангардівською селищною радою на виконання робіт з з капітального ремонту проїжджої частини вулиці Василя Спейса від вулиці Торгова впродовж 120 м в стропу в/ч 3189 в смт. Авангард Овідіопольського районну Одеської області) (т.1 а.с.158-162);

№16/П від 30.10.2019 року з Овідіопольською селищною радою на виконання робіт з поточного ремонту проїжджої частини вулиці Гагаріна в смт Овідіополь Одеської області (т.1 а.с.201-209).

За результатами виконання вказаних договорів ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» як генпідрядником та його контрагентами також складені та підписані акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3. Оплата виконаних робіт підтверджена відповідними платіжними дорученнями. Господарські операції відображені в бухгалтерському обліку позивача (т.1 а.с.93-102, 126-137, 163-183,210-222).

Крім того, судом встановлено, що ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» (замовник) уклало 24.11.2020 року договір №24/11 перевезення вантажу автомобільним транспортом з ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» (перевізник), відповідно до якого перевізник зобов`язується власними силами та засобами приймати та доставляти до пунктів призначення за маршрутом, визначеним на підставі погоджених Сторонами заявок, вантаж, якій Замовник та/або за його вказівкою іншій вантажовідправник надає Перевізнику до перевезення, а Замовник зобов`язується сплачувати перевізнику провізну плату (т.2 а.с.110-113).

На підставі наданих заявок ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» виконувала перевезення вантажу (щебінь, пісок, суміш піщано-щебенева) до пунктів призначення зазначених в заявках.

Виконання вказаних договірних відносин підтверджено первинними документами, а саме заявками, товаро - транспортними накладними, підписаними сторонами актами надання послуг, платіжними дорученнями, податковими накладними, які зареєстровані в ЄРПН (т.2 а.с.114-250, т.3 а.с.1-9).

Крім того, позивачем надані копії договорів та первинні документи, які підтверджують придбання ним у інших контрагентів (ТОВ БАУПРОД», ТОВ КОБАТРАНС», ТОВ ГРАНРЕСУРСИ» вантажу для перевезення (т.3 а.с.10-102).

Дослідженням договорів ТОВ «ПРОГРЕСДОРБУД» з контрагентами, у тому числі з ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» встановлено, що вони відповідають вимогам законодавства. Договори недійсними не визнавались.

Згідно з Актом перевірки перевіряючим були надані всі первинні документи щодо здійснення господарських операцій за договорами з ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА». Всі первинні документи досліджені контролюючим органом. Вказано, що розрахунки за отримані послуги проводились у безготівкової формі. Не заперечується, що вказані господарські операції відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача.

Висновки акту перевірки про нереальність здійснення операцій з ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» ґрунтуються лише наявній в податкових базах інформації відносно вказаних контрагентів позивача.

Суд вважає, що така позиція перевіряючих не відповідає положенням законодавства.

Зокрема, суб`єкт господарювання для виконання своїх договірних зобов`язань має право долучати інших суб`єктів господарювання, при цьому ПКУ та інші нормативні акти не вимагають наявність у суб`єкта господарювання, якій долучає до виконання своїх договірних зобов`язань інших контрагентів, первинних документів такого контрагента щодо виконання ним взятих на себе зобов`язань, якщо такий контрагент долучав також інших контрагентів. Оскільки у позивача наявні всі первинні документи щодо виконання договірних відносин з ТОВ «СВЄТСТРОЙ», суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень перевіряючих в акті перевірки щодо нереальності господарської операції.

Крім того, відповідно до Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» у бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

В акті перевірки не заперечувалось, що за результатами здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» спричинені реальні зміни майнового стану платника податків - позивача.

Твердження перевіряючих в Акті перевірки про нереальність здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами з посиланням лише на наявну в базах контролюючого органу інформації відносно цих контрагентів є неспроможним, оскільки стосується фактично господарської діяльності контрагентів позивача, первинних документів якого позивач не зобов`язаний мати, та не зобов`язаний будь-яким чином контролювати діяльність контрагента, його бухгалтерський та податковий облік. Для позивача є важливим виконання господарських зобов`язань за договором укладеним з контрагентами для виконання своїх господарських зобов`язань перед іншими контрагентами.

Господарські операції повинні бути дослідженні у сукупності всіх документів, які дозволяють встановити реальність господарських операцій. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі №825/1391/17, якій зазначив, що з метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. При цьому, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Власне відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг та окремих позицій у первинних облікових документах, які не впливають на зміст господарської операції, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Суд вважає необґрунтованим посилання в Акті перевірки як на підставу висновків про нереальність господарських операцій на податкову інформацію інформаційних баз контролюючого органу.

Акт перевірки відносно позивача свідчить про те, що його контрагенти не перевірялись, тобто не зазначено порушення ним податкового законодавства у встановленому порядку. Посилання на порушення податкового законодавства платником податків без проведення перевірки в установленому законом порядку їх господарської діяльності не відповідає вимогам ПКУ, Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727 (далі - Порядок №727).

На думку суду, вказані відомості не можуть бути прийняті до уваги як такі, що є неналежними доказами, оскільки складені в порушення вимог законодавства. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно. Відповідно до п.4 розділу ІІІ Порядку описова частина акту перевірки у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення повинна містити чітко викладений зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, та зазначення первинних документів, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Акт перевірки не містить зазначених відомостей, а висновки контролюючого органу фактично ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки інформація, на яку посилаються перевіряючі не свідчить жодним чином про порушення податкового законодавства зі сторони позивача.

Суд вважає, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Саме позивач будь-яких порушень податкового законодавства по господарським операціям з вказаним контрагентом не допустив та надав всі документи, які свідчать про здійснення вказаних господарських операцій.

При цьому у відповідності до положень ч.5 ст.242 КАС України, згідно з якими при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд враховує правові висновки Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 12.06.2018 року по справі №826/16272/13-а дійшов висновку, що Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий же правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 21.06.2019 року №803/817/14. Крім того, колегія суддів зазначила, що контролюючим органом всупереч вимог ст.71 КАС України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію відносно контрагента позивача надану іншим контролюючим органом, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору ст.70 КАС України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Аналогічна норма закріплена ч.2 ст.74 КАС України.

У пункті 25 постанови від 05.01.2021 року у справі №820/1124/17 Верховний Суд також зазначив, що контролюючим органом всупереч вимог КАС України також не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.

Вказані правові висновки Верховного Суду суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховує при вирішенні спірних правовідносин по даній справі №420/19776/21.

Крім того, відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

В акті перевірки відсутні відомості про недотримання позивачем вказаних вимог ПКУ, тобто про включення до податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «УСПІШНА ЛОГІСТИКА» сум податку по податковим накладним не зареєстрованим в ЄРПН, що також свідчить про правомірність формування позивачем податкового кредиту.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України). Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд вважає, що з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 22700,00 грн.

Згідно з ч.1,2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатом Григор`євим В.В. договір про надання юридичних послуг від 07.07.2020 року.

Згідно з актом прийому передачі наданих послуг від 20.10.2021 року сторони погодили надані послуги та їй вартість визначили у 15тис грн.

Позивач сплатив адвокату 15 тис грн (платіжне доручення №386 від 20.10.2021року.

З урахуванням встановлених частиною 5 ст.134 КАС України умов співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 10000,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСДОРБУД» (21-й км Старокиївської дороги, м. Одеса, 65025, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 12.10.2021 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1061485,00грн та № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 770329,00грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСДОРБУД» судові витрати у сумі 22700,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва