Справа № 640/14848/21
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі по тексту - відповідач, КДКА) в якому просив скасувати рішення №92/2021 від 19 травня 2021 року Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю та застосувати реституцію.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року зазначений позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , починаючи з 15 травня 1996 року здійснював адвокатську діяльність, згідно свідоцтва № 397 про право на заняття адвокатською діяльністю.

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 , яка є третьою стороною по даній справі, стосовно адвоката ОСОБА_1 рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області №92/2021 від 19 травня 2021 року, останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 3, 5, 7 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з дня винесення цього рішення, шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №397, видане Луганською обласною КДКА 15 травня 1996 року та вирішено протягом трьох робочих днів з дня прийняття цього рішення надіслати його копію у тому числі до Ради адвокатів Київської області для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України (далі по тексту - оскаржуване рішення).

Підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення вказано наступні порушення:

- пункту 3 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: позивач допустив нетактовні висловлювання, які були спрямовані у бік інших учасників судового провадження;

- пункту 5, 7 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: неналежне виконання своїх професійних обов`язків адвокатом, зокрема, вчинення дій з матеріалами судової справи, виймання та вкладання «щось» в неї під час відсутності судді в залі судового засідання.

Також у рішенні зазначено, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення, яке може бути застосовано до позивача, дисциплінарна палата врахувала, обставини, які характеризують особу позивача, зокрема, систематичне не підвищення останнім кваліфікаційного рівня та не сплату щорічного внеску на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування.

Крім того, дисциплінарна палата послалась й на те, що рішенням від 19 травня 2021 року в дисциплінарній справі за скаргою ОСОБА_2 , позивач вже притягувався до дисциплінарної відповідальності і до нього вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарна палата зобов`язана була належним чином обґрунтувати свої висновки, опираючись на докази, подані не лише стороною скаржника, а й у тому числі, з`ясувавши обставини справи, адже позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України є найсуворішим дисциплінарним стягненням для адвоката у розумінні вимог законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі по тексту - Закон)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п.2 ч. 1 ст. 1 Закону).

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування (ч. 3 ст .2 Закону).

Професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку (ч. 2 ст. 33 Закону).

Відповідно до ч. 1 статті 34 Закону встановлено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно пунктами 3, 5, 7 частини 2 статті 34 Закону дисциплінарним проступком адвоката є: порушення правил адвокатської етики; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

У відповідності до частини 2 статті 32 Закону накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі:

1) порушення присяги адвоката України;

2) розголошення адвокатом відомостей, що становлять адвокатську таємницю, використання їх у своїх інтересах або в інтересах третіх осіб;

3) заподіяння протиправними діями адвоката, пов`язаними із здійсненням ним адвокатської діяльності, значної шкоди клієнту, якщо така шкода встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили;

4) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону у разі повторної неявки адвоката на засідання палати розгляд справи здійснюється за його відсутності незалежно від причин неявки.

Згідно частини 1 статті 41 Закону за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

У відповідності до статті 45 Правил адвокатської етики у відносинах з іншими учасниками судового провадження адвокат повинен: бути стриманим і коректним; реагувати на неправильні дії або вислови цих осіб у формах, передбачених законом, зокрема у формі заяв, клопотань, скарг тощо; бути тактовним при допиті підсудних, потерпілих, сторін у цивільному процесі, свідків та інших осіб.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 , самостійно підтверджує некоректні вислови в адресу інших учасників судового процесу, що відповідно свідчить про порушення останнім статті 45 Правил адвокатської етики, а тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, викладеними в оскаржуваному рішенні, щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 34 Закону.

Крім того, згідно зі статтею 7 Правил адвокатської етики у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що дисциплінарною палатою було встановлено, що позивач «вчиняв якісь дії з матеріалами судової справи, виймав і вкладав щось у неї, під час відсутності судді», що також підтверджується відеозаписом.

Дослідивши матеріали справи щодо вказаних доводів та докази сторін по справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до пункту 1 розділу Х Інструкції з діловодства в місцевих і апеляційних судах України справи (матеріали кримінального провадження) видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією судді (судді-доповідача), або голови суду, або заступника голови суду, або секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги (заяви) таким особам: адвокатам, які беруть участь у розгляді справ (після пред`явлення документа, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема: посвідчення адвоката, договору про надання правової допомоги; довіреності; ордера; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги).

Пунктом 2 цього ж розділу передбачено, що ознайомлення з матеріалами справи (кримінального провадження) проводиться виключно у приміщенні суду, у визначеному наказом голови суду місці, протягом усього робочого часу суду та в присутності працівника апарату суду. Ознайомлення з матеріалами справи (кримінального провадження) та протоколом (журналом) судового засідання особи, яка перебуває під вартою (підозрюваної, обвинуваченої або засудженої), відбувається у спеціально відведеному місці приміщення суду, визначеному головою суду.

В свою чергу, дисциплінарна палата КДКА, приходячи до висновку, що обставини щодо неналежного виконання своїх професійних обов`язків ОСОБА_1 підтверджені належними та допустимими доказами, послалась виключно на протокол опитування від 12 березня 2021 року ОСОБА_3 , опитування здійснювалось ОСОБА_4 .

Згідно протоколу опитування ОСОБА_3 , останній показав, що 25 серпня 2020 року, перебуваючи у Дарницькому районному суді міста Києва, він проводив відеозйомку у приміщенні зали судових засідань - кабінет №118 та зафільмував те, що адвокат ОСОБА_1 після виходу судді до нарадчої кімнати, почав «хазяйнувати» на столі судді, став копирсатись в матеріалах справи, які суддя залишила на своєму столі, вкладав у матеріали справи, щось витягав з матеріалів справи, щось випадало, відкривав сторінки по закладках.

На переконання дисциплінарної палати, факт порушення позивачем пунктів 5,7 частини 2 статті 34 Закону знайшов своє підтвердження на підставі наданих показів свідка ОСОБА_3 , адже на розгляд палаті було надано повний відеозапис.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до пунктів 51, 57 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини. Дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та її члени зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати заяви (скарги), перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства України і забезпечувати їх виконання.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо вчинення дисциплінарною палатою будь-яких дій для витребування інформації з Дарницького районного суду міста Києва з приводу наданих ОСОБА_3 , пояснень щодо вчинених ОСОБА_1 дій під час перебування судді у нарадчій кімнаті, зокрема, не витребувано відомостей щодо можливого проведення службового розслідування з цього приводу, що матеріали справи знаходились у залі судових засідань, в якому був відсутній працівник суду та чи дійсно мали місце такі події, адже з самого протоколу опитування ОСОБА_3 , вбачається, що він є знайомим ОСОБА_4 , яка проводила опитування і, яка доводиться рідною донькою третьої особи по справі, що, виключає її об`єктивність під час надання доказів по даній справі.

Відповідно, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що надані пояснення ОСОБА_3 та висновки дисциплінарної комісії покладені в основу оскаржуваного рішення не підтверджені належними та допустимими доказами, як цього вимагають норми адміністративного судочинства, а тому не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів факту порушення вимог законодавства з боку адвоката ОСОБА_1 , які б були повідомлені судді Дарницького районного суду міста Києва, після виходу останнього з нарадчої кімнати, і про які зазначено у протоколі опитування ОСОБА_3 , який був присутній у судовому засіданні 25 серпня 2020 року, як вільний слухач.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що встановлення вищевказаних обставин, з урахуванням предмета спору, мають особливо важливе значення для вирішення питання щодо застосування до ОСОБА_1 справедливого дисциплінарного стягнення під час розгляду скарг, оскільки позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України є найсуворішим дисциплінарним стягненням для адвоката у розумінні вимог законодавства, а тому, приймаючи саме таке рішення та застосовуючи найсуворіше дисциплінарне стягнення, дисциплінарна палата зобов`язана була належним чином обґрунтувати такий свій висновок, опираючись на докази, подані не лише стороною скаржника.

Щодо зазначення у оскаржуваному рішенні про наявність ще одного рішення від 19 травня 2021 року за наслідками розгляду дисциплінарної скарги на адвоката ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказане рішення прийнято в один день із оскаржуваним позивачем рішенням та матеріалами справи не підтверджено, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення вже було відомо, яке було прийнято рішення за результатом розгляду іншої дисциплінарної скарги. Крім того, вказане рішення від 19 травня 2021 року не є предметом спору і не має значення під час перегляду судом законності оскаржуваного рішення.

Щодо посилань відповідача на можливе порушення позивачем вимог пунктів 4,5 частини 1 статті 21 Закону, як зазначено в оскаржуваному рішенні, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вимоги вказаної правової норми визначають обов`язки адвоката, між тим, не можуть бути підставою для позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не повно та не всебічно розглянуто матеріали дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 , відповідно, висновок щодо застосування до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України є передчасним та не підтвердженим належними доказами.

З урахуванням зазначених обставин, існує необхідність зобов`язати КДКА Київської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, задовольнивши, відповідно, позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, з урахуванням набранням даним рішення законної сили з моменту його підписання, та визнання протиправним оскаржуваного рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Київської області №92/2021 від 19 травня 2021 року, існує необхідність зобов`язати відповідача включення до Єдиного реєстру адвокатів України відомостей про адвоката ОСОБА_1 та поновлення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №397, виданого Луганською обласною КДКА 15 травня 1996 року.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко

Повний текст виготовлено 27.07.2022 року