Справа № 160/7197/22
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 липня 2022 року Справа 160/7197/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича, розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання протиправною відмову, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:

- визнати протиправною відмову у наданні ОСОБА_1 у власність земельну ділянку розміром 2 га із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Любимівської ОТГ, за межами населеного пункту Придніпрянське Дніпровського району Дніпропетровської області;

- визнати дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки розміром 2 га із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, та надання цієї ділянки іншій особі - дискримінаційними;

- скасувати рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1022-32/VII від 31 липня 2020 року щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Любимівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку розміром 2 га із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Любимівської ОТГ, за межами населеного пункту Придніпрянське Дніпровського району Дніпропетровської області.

10.06.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 29.06.2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 29.07.2022 року закрито провадження у справі в частині наступних заявлених позивачем позовних вимог: скасувати рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1022-32/VII від 31 липня 2020 року щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач 28.06.2022 року подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду. Клопотання обгрунтовано тим, що позивачу було заздалегідь відомо про прийняття відповідачем рішень ( письмової відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої листом № 1273 від 17.10.2019 року та рішення Любимівської сільської ради № 1022-32/VII від 31.07.2020 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування ОСОБА_2 . Позивач дізнався про існування оскаржуваного рішення Любимівської сільської ради № 1022-32/VII від 31.07.2020 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування ОСОБА_2 , з листа відповідача від 17.08.2021 року № 1280.

Суд, дослідивши заявлене відповідачем клопотання, встановив наступне.

Суд під час відкриття провадження у адміністративній справі не вирішував питання про визнання поважними причин пропущення позивачем строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Предметом позову є правомірність відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Предметом спору не є рішення рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1022-32/VII від 31 липня 2020 року щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки в цій частині суд провадження у справі закрив.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Стосовно строку звернення з позовом до суду щодо позовної вимоги: визнати протиправною відмову у наданні ОСОБА_1 у власність земельну ділянку розміром 2 га із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Любимівської ОТГ, за межами населеного пункту Придніпрянське Дніпровського району Дніпропетровської області; визнати дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки розміром 2 га із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, та надання цієї ділянки іншій особі - дискримінаційними; зобов`язати Любимівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку розміром 2 га із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Любимівської ОТГ, за межами населеного пункту Придніпрянське Дніпровського району Дніпропетровської області, то суд зазначає наступне.

Згідно вимог п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У матеріалах справи відсутнє саме рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яке було б прийнято на сесії сільської ради, стосовно відмови у задоволенні клопотання позивача.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі № 199/3323/19 триваюче правопорушення (бездіяльність) це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючи правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії (бездіяльність) безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач не прийняв на сесії рішення стосовно заяви позивача, то це свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, отже допустив протиправну бездіяльність, тобто вчинив триваюче правопорушення, а тому строк звернення з позовом до суду позивачем не пропущено.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 256 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 28.06.2022 року про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до статті 256 КАС України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін