Справа № 360/1476/22
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2022 року Справа № 360/1476/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідно до якого позивач просить суд:

визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на підставі ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком у відповідності до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788XII, з моменту первинного звернення за пенсією, з 09.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.02.2022 позивач звернулася через веб портал ПФУ до відповідача з заявою, якій було присвоєно №393, про призначення пенсії за наявності 59 років та необхідного стажу - понад 20 років. За наслідками розгляду заяви позивача, вмотивованого документу у формі рішення, відповідачем не надано.

На неодноразові скарги ГУ ПФУ в Луганській області надано лист-відмову від 29.04.2022, згідно якого повідомлено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з недосягненням віку 60 років. Також аналогічний лист на скарги надав ПФУ листом від 11.05.2022. Позивач вважає дії відповідача з відмови у призначенні пенсії незаконними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 31.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.06.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 15.02.2022 було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 за заявою від 09.02.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (спеціаліст з призначення пенсій Бузова Людмила Іванівна). 15.02.2022 рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 було завізовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (головний спеціаліст з призначення пенсій Іваненко Ірина Миколаївна).

20.06.2022 від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, з ГУ ПФУ в Луганській області на належних ГУ ПФУ в Сумській області та ГУ ПФУ в Полтавській області, оскільки рішення було прийняте саме останніми. Також, представник позивача просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Також, 21.06.2022 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої в якості відповідачів визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ГУ ПФУ в Луганській області, з такими вимогами: визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.02.2022, яке було завізоване Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком у відповідності до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788XII, з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з 09.02.2022.

Ухвалою суду від 21.06.2022 замінено неналежного відповідача по справі № 360/1476/22 з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на належних - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. У задоволенні клопотання представника позивача про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до участі у справі №360/1476/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відмовлено.

07.07.2022 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, справа № 1-5/2018 (746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII суд вирішив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином існує колізія в законодавстві, оскільки є неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами та протиріччя з одного й того самого предмета регулювання прийнятими з одного і того ж питання.

З цього питання видані листи Міністерства Юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26.12.2008 та № Н-35267-18 від 30.01.2009 Щодо практики застосування норм права у випадку колізії", в яких повідомляється, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

Пенсійне забезпечення громадян реалізується відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV( далі Закон 1058).

Статтею 26 Закону 1058 визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону 1058 наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Виходячи з вищевикладеного, вважає, що до даних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому ОСОБА_2 правомірно відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на недосягнення нею 60-річного пенсійного віку.

На даний час відсутня можливість надати інформацію по справі №360/1476/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю технічної можливості, а саме в підсистемі ППВП ІКІС ПФУ не відображаються сканкопії документів електронної пенсійної справи ОСОБА_2 .

Станом на 11.07.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзив та витребувані документи не надійшли, тому ухвалою суду було повторно запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області надати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів. Також, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області подати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, у строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання цієї ухвали такі докази: належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача; заяву про призначення пенсії, разом з усіма документами, та рішення за наслідками розгляду вказаної заяви.

08.07.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відив на повну заяву, згідно якої просить відмовити в задоволенні відзиву віповідача.

20.07.2022 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Згiдно ст.12 Закону України «Про пенсiйне забезпечення», передбачено умови призначення пенсiй за віком. Право на пенсiю за віком мають чоловіки - пiсля досягнення 60 років при стажi роботи не менше 25 років, жiнки - пiсля досягнення 55 poків i при стажi роботи не менше 20 poків.

Законом України вiд 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до Законiв № 1788 та №1058, вiдповiдно до яких питання визначення права на пенсiю за віком на пiльгових yмовах i за вислугою poкiв також передано в сферу застосування Закону № 1058. Одночасно цим Законом внесено зміни і до п.16 Прикінцевих положень Закону 1058, відповідно до яких положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» з цього часу застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Фактично Законом №2148 повністю передано в сферу дії Закону №1058 регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років та одночасно припинено в цій частині застосування Закону №1788.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії управління керувалось Законом №1058, в редакції Закону №2148, який на той час був чинним та регулював спірні правовідносини, тому управління не діяло всупереч закону та не приймало оскаржуване рішення за відсутності до цього передбачених законом підстав.

На підставі вищенаведеного, відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов наступного.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та внутрішньо переміщеною особою, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

09.02.2022 позивач звернулась на веб-портал Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком (електронний номер заяви 393), що не заперечують сторони по справі.

За принципом екстериторіальності, заява позивача від 09.02.2022 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 09.02.2022, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням №71 від 15.02.2022 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058. Вказане рішення було завізовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (головний спеціаліст з призначення пенсій Іваненко Ірина Миколаївна).

В обгрунтування оскаржуваного рішення відповідачем 1 зазначено, що вік заявниці -59 років, страховий стаж позивача становить 35 років 07 місяців 06 днів. Згідно ст.26 Закону №1058 заявниця не досягла пенсійного віку, а тому право на пенсію матиме після досягнення нею 60 років, тобто з 08.07.2022.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, згідно даних електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_2 складає 35 років 7 місяців 6 днів (страховий стаж враховано по 31.12.2021).

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком позивачу було саме те, що на дату звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивачка не набула віку 60 років, який передбачений ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, необхідний стаж позивачка має, що також підтверджується її трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 27.08.1980 та, що не є спірним питанням при розгляді даної справи.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

9 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно пункту 16 розділу XV Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

В преамбулі Закону № 1788-XII також визначено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1) в редакції, що діє на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) [...] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За приписами пункту 1.6 Порядку № 22-1 внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

За приписами пункту 2.23 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Отже, з 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З системного аналізу наведених правових норм судом зроблено висновок про те, що умовами призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), є наявність декількох складових, а саме: досягнення пенсійного віку для жінок - 60 років та наявність страхового стажу на момент досягнення пенсійного віку (з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачка звернулась до пенсійного органу 09.02.2022, коли їй виповнилось повних 59 років, тобто у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона не досягла пенсійного віку (60 років), що надає право на призначення пенсії за віком за нормами вказаного Закону.

Доказів того, що позивачка має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ні до пенсійного органу, ні до суду не надано.

Стосовно твердження позивачки про те, що пенсія за віком повинна бути призначена їй у відповідності до норм статей 12, 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 - XI, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Особам, які не мають достатнього для призначення повної пенсії стажу роботи (стаття 12), призначаються пенсії за віком при неповному стажі в розмірі, пропорційному наявному стажу (стаття 68), але не менше соціальної пенсії (пункт "б" статті 94) (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Пунктом 16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тобто, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є основним законом, що визначає підстави призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

З урахуванням наведеного, суд вважає помилковим твердження позивачки з приводу того, що призначення пенсії за віком повинно бути здійснено за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (09.02.2022), питання призначення пенсії за віком врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Посилання позивача на рішення Великої палати Верховного Cуду в межах зразкової справи № 360/3611/20 суд вважає незмістовним та помилковим, оскільки дане рішення стосується саме призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому не підлягає застосуванню в цій справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком позивачці, є правомірним і підстави для його скасування, відсутні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області доведено правомірність винесення рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення позову.

Оскільки оскаржуване рішення прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області є також необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Ухвалою суду від 31 травня 2022 року позивачці відстрочено сплату судового збору у розмірі 992,40 грн до ухвалення судового рішення у даній справі.

Оскільки позивачці відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241, 243, 246, 256, 291, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) на користь Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Є. Петросян