Справа № 200/10438/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року справа №200/10438/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року (головуючий суддя І інстанції Кошкош О.О.), складене у повному обсязі 18 жовтня 2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, у справі № 200/10438/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання дій протиправними щодо виключення із стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Харківський юридичний інститут з 01.09.1967 по 30.06.1971 1 рік 11 місяців, щодо зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 50%;

зобов`язання зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Харківський юридичний інститут з 01.09.1967 по 30.06.1971 1 рік 11 місяців;

зобов`язання відновити право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19 лютого 2020 року, без урахування половини періоду навчання за період з 01.09.1967 по 30.06.1971 (1 рік 11 міс. 00 дн.). Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення відсотку з «52» до «50» при перерахунку з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року із розрахунку 52% від суддівської винагороди діючого судді, з урахуванням фактично виплачених сум та з урахуванням до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у період з 01.09.1967 по 30.06.1971 (1 рік 11 міс. 00 дн.). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовним вимог у повному обсязі.

Апелянтом зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання має обраховуватись з 50 % суддівської винагороди судді за нормами ст. 137 Закону № 1402-VIII.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05 липня 2012 року постановою Верховної Ради України №5125-VI ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Донецької області.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку при призначенні склав «82».

13 вересня 2012 року позивачу Апеляційним судом Донецької області видана довідка №539, згідно якої до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці включено: 1/2 навчання за період з 01.09.1967 по 30.06.1971 (1 рік 11 міс. 00 дн.), періоди роботи на посаді судді з 01.03.1993 по 19.06.2003, з 20.06.2003 по 09.09.2012 (10 років 03 міс 19 дн., 09 років 02 міс 20 день). Усього стаж роботи станом н 09.09.2012 21 рік 05 міс 09 днів.

26 січня 2021 року територіальним управлінням Пенсійного фонду здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 №200/8400/20-а.

15 липня 2021 року на звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в листі №0500-1607-8/36396 повідомило, що при проведенні контрольної перевірки пенсійних справ призначених (перерахованих) за рішенням суду в встановлено невірне застосування відсотку «80» замість «50». При визначенні відсотку враховано стаж роботи на посаді судді 19 років 6 місяців 1 день.

На погоджуючись із зменшенням розміру загального відсотку розрахунку від заробітку та не включенням половини строку навчання у вищому учбовому закладі до стажу роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці позивач звернулася до суду.

Суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача, зобов`язавши управління здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 128 Конституції України (в чинній на час спірних правовідносин редакції) перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

На час набрання чинності Законом №2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Це підтверджується також положеннями Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Верховний Суд у постанові від 24.09.2021 по справі №620/5437/20 звернув увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Як убачається з матеріалів справи загальний стаж позивача для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням половини строку навчання складає 21 повний рік.

Відповідно до положень статті ст.142 Закону № 1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із стажу повинен становити 52%, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 2 % (1 * 2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Однак, відповідачем розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно розраховано виходячи із стажу 19 повних років, що є порушенням положень ст.142 Закону № 1402-VIII.

З урахуванням викладеного позовні вимоги є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання дій протиправними щодо не зарахування до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у період з 01.09.1967 по 30.06.1971 та зобов`язання його врахувати; визнання дій протиправними щодо зменшення розміру відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з «52%» до «50%»; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 52% від суддівської винагороди діючого судді з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 200/10438/21 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць