Справа № 320/4140/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4140/21 Суддя першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на прийняте в порядку спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач, МВС України) третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (далі - Третя особа, Ліквідаційна комісія ГУ МВС на Донецькій залізниці), про:

- визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо неприйняття рішення за заявою Позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності, захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що передбачене пунктом 9 Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 (далі- Порядок №850);

- зобов`язання МВС України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги позивачу з підстав втрати працездатності із встановленням 3 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що передбачене пунктом 9 Порядку №850.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції, виходив з того, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, однак, таке рішення МВС України не приймалося, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання. Додатково підкреслив, що формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень, а тому Відповідачем була допущена протиправна бездіяльність.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, МВС України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому посилається на неврахування судом першої інстанції причин інвалідності ОСОБА_1 та ненадання цим обставинам оцінки, а також того, що повторно розглянути документи неможливо з огляду на їх повернення на доопрацювання, що, як свідчать матеріали справи, здійснено правомірно.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 29.06.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням МВС України на Донецькій залізниці 08.05.2015 (а.с.9), пенсіонером згідно посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 , виданого 03.02.2016 Пенсійним фондом України (а.с. 10), та інвалідом 3 групи згідно безтермінового посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с 11).

З матеріалів справи також вбачається, що Позивач, підполковник міліції, начальник сектору кримінальної міліції у справах дітей Управління МВС України на Донецькій залізниці, проходив службу в органах внутрішніх справ України та наказом голови комісії з ліквідації Управління МВС України на Донецькій залізниці - заступника начальника Управління від 28.08.2015 №179 о/с (по особовому складу) звільнений у запас Збройних Сил (з поставленням на військовий облік) за пунктом 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 12).

Згідно медичної довідки форми №158/о від 09.12.2015 серії АГ №0007332 та виписки форми №157-1/о від 09.12.2015 до довідки серії АВ №0198229 Позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності від захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ (ступінь втрати працездатності - 50%) (а.с. 14-15).

Із змісту пункту 12 свідоцтва про хворобу Позивача від 17.08.2015 №758 вбачається, що захворювання останнього пов`язані із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 13).

16.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Третьої особи із заявою (рапортом) у відповідності до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850 щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності (а.с. 20).

Листом від 19.02.2021 №17-лк/ДЗ управління МВС України на Донецькій залізниці з посиланням на лист МВС України від 01.02.2021 №3671/15-202 (а.с. 16-19) вказало, що матеріали щодо призначення Позивачу ОГД були повернуті МВС України на адресу Ліквідаційної комісії УМВС на Донецькій залізниці як такі, що не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку із наступним:

- медико-соціальна експертна комісія була проведена з порушенням вимог пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, оскільки при проведенні Позивачу експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучалися;

- у п. 12 свідоцтва про хворобу від 17.08.2015 №758 зазначено перелік захворювань, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, при тому, що згідно з постановою ВЛК ГУМВС України в Київській області від 15.12.2015 №18 зв`язок захворювань, зазначених у п. 12 свідоцтва про хворобу від 17.08.2015 №758, відмінено та встановлено зв`язок цих захворювань із захистом Батьківщини, а тому має місце невідповідність причини інвалідності, що зазначена у виписці МСЕК №0198229, інформації про причинний зв`язок захворювань Позивача, що встановлені медичними документами, виданими закладами охорони здоров`я МВС України;

- копії довідки до акта огляду МСЕК від 21.01.2016 №0198271 та постанови ВЛК ГУМВС України в Київській області від 15.12.2015 №18 не завірено в установленому порядку.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу приписів ст. 23 Закону України «Про міліцію», Порядку і умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850), прийшов до висновку, що за результатами розгляду заяви (рапорту) Позивача МВС України в порушення вимог законодавства не прийняло рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому позов підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 (далі - Закон про Нацполіцію).

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про Нацполіцію визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом про Нацполіцію порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Так, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Із змісту п. 1 Порядку №850 вбачається, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Приписами п. 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Перелік документів, що додаються до заяви про виплату грошової допомоги, визначено в абзаці 2 пункту 7 Порядку №850.

За правилами п. 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

У свою чергу, відповідно до п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством встановлено порядок дій щодо вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, згідно якого, після надходження заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності з додатковими документами керівником органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, у п`ятнадцятиденний строк з моменту надходження такої заяви направляється до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги.

Таким чином, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, таке рішення Відповідачем не приймалось, оскільки листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 01.02.2021 №3671/15-2021, адресованого Ліквідаційній комісії УМВС України на Донецькій залізниці, відповідні документи щодо ОСОБА_1 були повернуті як такі, що не відповідають вимогам законодавства. Викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що МВС України в порушення вимог пункту 9 Порядку №850 за результатами розгляду матеріалів про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІIІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ, конкретного рішення не прийняло, чим допустило протиправну бездіяльність.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №760/18634/16-а, від 30.06.2021 у справі №822/2942/17, від 08.06.2021 у справі № 743/902/17.

Як вже було неодноразово підкреслено вище, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватися саме прийняттям відповідного рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

При цьому, формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень, а отже такий лист-повідомлення Відповідача не є відповідним рішенням у розумінні п. 9 Порядку № 850.

До того ж суд апеляційної інстанції вкотре звертає увагу, що у МВС України відсутні правові підстави та повноваження для повернення документів Позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги листом, який не є рішенням в розумінні пункту 9 Порядку № 850, що також відповідає правовій позиції щодо застосування цих норм матеріального права, висловленій Верховним Судом у вже згаданих вище постановах.

Доводи Апелянта про правомірність повернення матеріалів без прийняття рішення щодо призначення або відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності, на підставі встановленню зв`язку захворювань Позивача із захистом Батьківщини судовою колегією оцінюються критично, оскільки нормами Порядку № 850 імперативно встановлено лише два можливих варіанти поведінки суб`єкта владних повноважень - прийняття рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому повернення матеріалів, ув`язку із їх недоліками є протиправним.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про відсутність необхідності надання оцінки викладеним у листі Відповідача мотивам повернення поданих матеріалів разом із заявою Позивача про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки таке повернення саме по собі порушує вимоги Порядку №850, а викладені у листі висновки не створюють юридичних фактів без відповідного їх закріплення у рішенні.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 27 липня 2022 року.