Справа № 300/7086/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/7086/21 пров. № А/857/7931/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий cуддя Чуприна О.В.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківськ 15 лютого 2022 року у справі №300/7086/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

11.11.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради (далі Управління), просив визнати протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №38/32.1-03 від 30.09.2021 і припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.09.2021, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що працівники ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» при здійсненні інвентаризації і виготовленні 26.03.2014 технічного паспорта житлової квартири АДРЕСА_1 встановили факт (обставину) самовільної прибудови приміщення розмірами 1,87 м на 2,69 м, проте вказав, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу необхідно було встановити, що саме позивач вчинив зазначене в оспорюваній постанові порушення. Суд першої інстанції зазначив, що контролюючий орган в ході розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що безпосередньо позивачем вчинялись роботи, перевірка яких послужила прийняттю оскаржуваних припису і постанови, та дійшов висновку, що притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за порушення частини 5 статті 96 КУпАП, посадові особи відповідача мали встановити час початку та завершення будівельних робіт з реконструкції квартири, однак таких відомостей ні акт перевірки, ні протокол та оспорювана постанова не містять.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що встановлений вид правопорушення є триваючим, суспільна небезпека правопорушення, за вчинення якого притягнуто позивача, полягає, також, і в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю реконструйованого об`єкта будівництва. Вказує, що інші співвласники квартири під час проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю були відсутні, тому їх пояснення не можливо було взяти. Зазначає, що зі слів позивача реконструкція здійснювалась у період з 2011 по 2014, на підтвердження чого представлено технічний паспорт, виготовлений на замовлення позивача, що судом першої інстанції не враховано.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, на підставі звернень ОСОБА_2 від 12.08.2021 та 02.09.2021, протоколу комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності №01-ІЗ/42-21 від 08.09.2021, наказу на проведення позапланових перевірок від 13.09.2021 №69 та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 13.09.2021 №69/1, посадовими особами Управління 20.09.2021 здійснено перевірку об`єкта: реконструкція квартири АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.09.2021 №54/32-26 відповідно до якого встановлено наступні порушення вимог законодавства: ОСОБА_1 здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_2 в частині прибудови до балкону багатоквартирного будинку на АДРЕСА_3 без отриманого права на початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 за №3038-VI.

Також, 20.09.2021, за фактом реконструкції квартири АДРЕСА_1 без отриманого права на початок виконання будівельних робіт, посадовими особами Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.75-76).

У протоколі визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 30.09.2021 у приміщенні Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за адресою: вул. Дністровська, 26, м. Івано-Франківськ ІІІ поверх (зворотній бік а.с.75).

Крім того, посадовими особами Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю 20.09.2021 винесено припис про усунення виявлених під час перевірки порушень, шляхом приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану або отримання права на виконання будівельних робіт до 20.11.2021 (а.с.79).

Примірники вказаних документів отримані ОСОБА_1 під підпис.

За наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акту, протоколу і припису від 20.09.2021) начальником Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради 30.09.2021 прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення №38/32.1-03 від 30.09.2021, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП і накладено штраф у розмірі 8 500,00 гривень (а.с.80-81).

Не погоджуючись з вказаними постановою та приписом, вважаючи, що такі винесені з порушенням положень чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 5 статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (зокрема, статті 96).

Пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №3038-VI) замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, відповідно до статті 41 Закону №3038-VI (далі - Порядок №553).

Відповідно до пункту 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктом 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених абзацом шістнадцятим частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В силу приписів статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо наявність у відповідача повноважень на проведення перевірки, наявність підстав та дотримання порядку проведення такої, а також мотиви з яких виходив суд першої інстанції в цій частині сторонами до суду апеляційної інстанції не оскаржуються.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_2 в частині прибудови балкону багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_3 без отримання права на початок виконання будівельних робіт.

Скаржник вважає, що таке правопорушення є триваючим, а суспільна небезпека правопорушення полягає не тільки в недотриманні встановленого правопорядку, а і в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю реконструйованого об`єкта будівництва.

Надаючи правову оцінку вказаним аргументам скаржника, оскільки для надання оцінки законності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення слід перевірити всі обставини, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з положеннями статті 1 вказаного Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №3038-VI встановлено, що замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до частини 8 статті 39 Закону №3038-VI експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Пунктами 3.11, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» встановлено, що нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва; реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/5 квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.04.2014 №236, отриманого після смерті матері ОСОБА_3 .

Відповідно до Довідки від 26.3.2014 №00679, виданої ОКП «Івано-Фраківське обласне бюро технічної документації» 06.05.2001 на підставі свідоцтва про право власності від 27.04.2001, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням міського голови від 24.01.2001 №27-р, за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зареєстровано право власності у рівних частках на квартиру АДРЕСА_4 .

До матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на прибудову балкону за АДРЕСА_5 , а саме шириною 2,2 м, довжиною 3,3 м, загальною площею 7,26 м2. Зазначено, що сусіди заперечень чи зауважень стосовно прибудови не мають, підписи додаються (а.с.28).

Відповідно до резолюції в.о. начальника ЖЕО №6, проставленій на такій заяві, останній не заперечив щодо здійснення такої прибудови з урахуванням підписів сусідів щодо відсутності будь-яких зауважень.

В подальшому, 26.03.2014 ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру на титульному аркуші якого проставлено відтиск штампу ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» - «самовільна прибудова», так само і на графічній схемі/плану такого паспорта біля зображення приміщення (розмірами 1,87 м на 2,69 м) із двома віконними отворами, вхід до якого влаштований через кімнату №4 (кухня площею 7,7 м2), нанесено відтиск штампу «самовільна прибудова».

Таким чином, працівники ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» при здійсненні інвентаризації і виготовленні 26.03.2014 технічного паспорта житлової квартири АДРЕСА_4 встановили факт (обставину) самовільної прибудови приміщення розмірами 1,87 м на 2,69 м.

Частиною 2 статті 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, оскільки у власності позивача перебуває лише 1/5 частка квартири АДРЕСА_4 , тоді як відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що саме позивач виконував роботи з реконструкції вказаної квартири, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо не врахування відповідачем вказаних обставин та ненадання таким належної оцінки, хоч такі мають значення для правомірності притягнення позивача до відповідальності за виявлене правопорушення, що мало наслідком необґрунтованість прийнятих за наслідками перевірки рішень.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що в контексті виявлених задокументованих ознак самочинності вимоги припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.09.2021 повинні бути адресовані усім, а не одному власнику квартири.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, враховуючи, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 5 статті 96 КУпАП, не доведено дотримання при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення №38/32.1-03 від 30.09.2021 та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.09.2021 вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП.

Вказане у своїй сукупності дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що оскаржувані постанова по справі про адміністративне правопорушення №38/32.1-03 від 30.09.2021 і припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.09.2021 не відповідає критеріям законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 6 КАС України та нормами статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 5 статті 96 КУпАП та винесення припису, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 272, 286, 308, 311, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі №300/7086/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос