Справа № 480/2442/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2022 року Справа № 480/2442/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2442/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), а саме: в наказі не зазначено конкретну адресу об`єкта, де проводиться фактична перевірка; наказ не містить періоду діяльності позивача, який буде перевірятися; в наказі не зазначено фактичні підстави для проведення перевірки. Тобто, в оскаржуваному наказі відсутні будь-які посилання на наявність конкретної інформації, що відповідає приписам ПК України, як підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання про те, яка інформація може бути підставою для призначення перевірки. У зв`язку з цим, з оскаржуваного наказу неможливо ідентифікувати передбачену ПК України підставу для призначення фактичної перевірки позивача та чи дійсно така інформація була в наявності у контролюючого органу на час прийняття спірного наказу, що свідчить про невідповідність наказу вимогам абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 25.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного.
Зокрема, зазначає, що на виконання вимог ПК України, відповідачем було прийнято оскаржуваний наказ №156-кп від 08.02.2022, згідно якого і була призначена фактична перевірка ТОВ «ДОРПОСТАЧ» за адресою: Сумська обл., м. Шостка, вул. Слобідська. Вказаний наказ оформлений у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 Кодексу та містить відповідні посилання щодо підстав проведення перевірки передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Кодексу. При цьому норми ПК України не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Кодексу.
Також відповідач звертає увагу суду на те, що в оскаржуваному наказі зазначено фактичне місце проведення перевірки (п.1 наказу №156-кп від 08.02.2022), тобто посилання позивача на відсутність зазначення в оскаржуваному наказі місця проведення перевірки, на думку відповідача, є не обґрунтованим та таким, що взагалі не відповідає дійсним обставинам справи.
Крім того, щодо твердження ТОВ «ДОРПОСТАЧ» про те, що в наказі зазначено «період, що перевіряється з 23.02.2021 року по дату закінчення перевірки», відповідач зазначає, що Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).
Крім того, відповідач разом з відзивом подав клопотання про розгляд справи з викликом сторін.
Ухвалою суду від 25.07.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.п 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПКУ, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Відповідно до ст. 80 ПКУ, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 зазначеної статті Кодексу, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПКУ).
Згідно з п. 82.3 ст.82 ПКУ, тривалість фактичної перевірки визначається строком її проведення не більше 10 діб, що передбачає її початок та завершення після дослідження всіх необхідних документів за визначеними питаннями, контроль за якими покладено на контролюючі органи у будь-який день вказаного проміжку часу, зазначення періоду, що обревізовується згідно загальних строків передбачених статтею 102 Кодексу не суперечить чинному законодавству та є об`єктивною складовою при здійсненні контрольно-перевірочних заходів щодо дотримання платниками податків вимог законодавства щодо обігу підакцизних товарів (зокрема пального).
Відповідно до п. 81.1 ст.81 ПКУ, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як вбачається з наказу про проведення фактичної перевірки від 08.02.2022, відповідачем призначено проведення перевірки позивача на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, п. 82.3 статті 82 ПК України.
Відповідно до п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки з підстав, зокрема, наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
З урахуванням того, що основним видом діяльності ТОВ "ДОРПОСТАЧ" є діяльність з роздрібної торгівлі пальним, то прийняття спірного наказу про проведення фактичної перевірки позивача цілком узгоджується з вимогами Податкового кодексу України.
Суд зазначає, що згідно з п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки підприємства позивача може бути не лише отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також і необхідність здійснення фіскальним органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, пального.
Податковим органом, у наказі про призначення перевірки, викладена підстава проведення перевірки - з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу та реалізації пального, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, а тому доводи позивача щодо протиправності наказу у зв`язку з відсутністю зазначення в ньому посилань на фактичні підстави для проведення перевірки, на думку суду, є безпідставними.
Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18.
Отже, наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 08.08.2022 № 156-кп «Про проведення фактичної перевірки» ТОВ «ДОРПОСТАЧ» оформлений у відповідності до вимог п.81.1 ст. 81 ПКУ та містить відповідні посилання щодо підстав проведення перевірки передбачених пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, а також містить конкретну адресу об`єкта де проводиться перевірка, відтак посилання позивача на те, що в наказі не зазначено конкретну адресу об`єкта, де проводиться фактична перевірка, що наказ не містить періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, а також те, що в наказі не зазначено фактичні підстави для проведення перевірки, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Також слід зазначити, що вимоги чинного податкового законодавства не передбачають обов`язку щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у пп. 80.2.1 - 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПКУ.
Суд також зауважує, що виконання контролюючим органом своїх обов`язків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку, у відповідності до норм податкового законодавства.
З приводу твердження позивача про те, що в наказі зазначено «період, що перевіряється з 23.02.2021 року по дату закінчення перевірки», у зв`язку з чим замість фактичної проведено документальну перевірку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу підставами для перевірки є наявність інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. Крім того, підставою для проведення фактичної перевірки також є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ).
Відповідно до п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).
За встановлених обставин та досліджених матеріалів справи суд не вбачає в діях відповідача обґрунтованої протиправності прийнятого податковим органом наказу про проведення фактичної перевірки, а також порушення прав позивача.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову, не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.
Керуючись ст.ст. 2,77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька