Справа № 560/6452/22
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6452/22
РІШЕННЯ

іменем України

29 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л.

за участі:секретаря судового засідання Свинобой О.В. представника позивача Федорова В.Б. представника відповідача Дмитришиної В.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП №44949839.

Позов мотивований тим, що у виконавчому провадженні №44949839 державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника присуджених сум за виконавчим листом №751/4384/14. Боржник добровільно погасив заборгованість перед кредитором за межами виконавчого провадження. Позивач також зазначив, що не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.10.2014 ВП №44949839 щодо виконання виконавчого листа від 15.09.2014 №751/4384/14.

У відзиві на позов відповідач не погодився з доводами позивача щодо обов`язковості вчинення виконавчих дій державним виконавцем як на підставу для стягнення виконавчого збору. Відповідач вказав, що з автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець вживав заходи примусового виконання виконавчого документа. З огляду на те, що позивач не виконав рішення у семиденний строк, встановлений в постанові від 06.10.2014 ВП №44949839, тому відповідач вважає, що державний виконавець правомірно прийняв постанову про стягнення виконавчого збору.

У відзиві на позов відповідач просив залишити позов без розгляду відповідно до вимог статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з тим, що ухвалою від 10.06.2022 у справі №560/6208/22 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив аналогічний позов без руху.

Разом з тим, пунктом 3 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У справі №560/6208/22 Хмельницький окружний адміністративний суд повернув позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Тобто, провадження у справі №560/6208/22 не було відкрите, тому у провадженні цього або іншого суду немає справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з цим у суду відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 21.06.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

Ухвалою від 04.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, відкрив провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 29.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про залишення позову без розгляду.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Постановою від 13.11.2014 ВП №44949839 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 15.09.2014 №751/4384/14 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа Банк" в солідарному порядку 51017107,68 грн заборгованості за кредитним договором, 25486,76 грн витрат по сплаті третейського збору, стягнув солідарно з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 5104259,40 грн.

Позивач оскаржив вказану постанову до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 32 Закону №606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 28 Закону №606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Пунктами 3.18.1, 3.18.2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, встановлено, що при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції на виконавчому документі державний виконавець робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Отже, законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

При цьому за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

При стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Отже, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Вказане вище відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №640/8425/19, від 28.04.2020 у справі №826/2181/17, від 14.05.2020 у справі №640/685/19, які суд враховує в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду).

З аналізу наведеного, можливо дійти висновку, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення та реального стягнення суми таких грошових коштів.

Досліджуючи правомірність спірної постанови про стягнення виконавчого збору, суд враховує, що виконавче провадження №44949839 знищене, що підтверджується актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 14.06.2019.

В свою чергу відповідач послався на інформацію з автоматизованої системи виконавчого провадження, з якої вбачається, що державний виконавець у межах виконавчого провадження №44949839 прийняв постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 25.11.2014, про розшук майна боржника від 21.01.2015.

Разом з тим, фактичний розмір виконавчого збору за наслідками вчинення виконавчих дій визначається в залежності від стягнутої суми боргу, отриманої від реалізації арештованого майна. Визначаючи розмір виконавчого збору, державний виконавець виходив із суми основного боргу, а не вартості майна боржника, визначеної у встановленому порядку.

Тобто, наявність вказаних вище постанов не підтверджує реальне стягнення з боржника суми грошових коштів під час примусового виконання рішення.

Суд позбавлений можливості встановити, яким чином державний виконавець при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору визначив фактичний розмір виконавчого збору, із суми основного боргу чи вартості майна боржника, визначеної у встановленому порядку.

Таким чином, з матеріалів справи неможливо встановити суму реального стягнутих грошових коштів з виконання виконавчого листа від 15.09.2014 №751/4384/14 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа Банк" в солідарному порядку 51017107,68 грн заборгованості за кредитним договором, 25486,76 грн витрат по сплаті третейського збору.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за виконавчим листом від 15.09.2014 №751/4384/14, а матеріали справи не містять доказів реального стягнення грошових коштів з позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача, були відсутні підстави для прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП №44949839.

Встановлені обставини справи дають суду підстави для висновку, що належним та найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у цьому випадку є прийняття рішення про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП №44949839.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з задоволення позовних вимог сплачений позивачем судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2014 ВП№44949839.

Стягнути на користь ОСОБА_4 12405,00 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Січових Стрільців, буд. 73,Київ 1,01001 , код ЄДРПОУ - 00015622)

Головуючий суддя О.Л. Польовий