Справа № 420/13302/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13302/20

Головуючий в І інстанції: Потоцька Н.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 24.11.2021 р.

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Стас Л.В.
судді Турецької І.О.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2020 р. №61-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №76-дв від 16.11.2020р. «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- поновити її на посаді начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.11.2020 року по день поновлення на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2020 року № 61-дв, яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків є протиправним через порушення порядку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності. Апелянт посилається на відсутність встановлених дійсних обставин справи, що призвело до хибних висновків про неналежне виконання нею своїх посадових обов`язків.

На думку апелянта, Дисциплінарна комісія не встановлювала причин втрати виконавчих проваджень, осіб, причетних до їх втрати тощо, а лише констатувала факт порушення начальником відділу строків, які не встановлені жодним нормативним документом для проведення інвентаризації виконавчих проваджень. Також апелянт вважає, що Дисциплінарна комісія не встановила вчинення з її боку будь-яких протиправних дій, та не врахувала, що відповідальними за збереження виконавчого провадження, яке не передано до архіву, є державний виконавець, приватний виконавець.

Також апелянт вважає протиправним наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв, із внесеними згідно із наказом №76-дв від 16.11.2020р. змінами, згідно з яким її було звільнено з посади на підставі п. 7 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що висновки Дисциплінарної комісії, які були враховані при прийнятті вищезазначеного наказу, не відповідають дійсності та є наслідком неналежного виконання членами Дисциплінарної комісії своїх обов`язків. Апелянт вказувала на відсутність в матеріалах дисциплінарного провадження пояснень інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення провадження дисциплінарного провадження, належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують чи спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку.

Крім іншого позивач посилалась на неналежне сповіщення її про дату, час та місце засідання дисциплінарної комісії, що призвело до порушення її права на участь у засіданні комісії.

Також апелянт вказувала на те, що вона має статус викривача, оскільки за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості щодо вчинення службовими особами Першого суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Позивач вважає, що з огляду на зазначене вона не може бути звільнена зі служби чи притягнута до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила залишити судове рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на надання пояснень у справі та відсутність додаткових пояснень, сторони в судовому засіданні зазначили, що не заперечують проти продовження апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішила продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.05.2020 року за №11867/04-35 до управління юстиції надійшов лист начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лавренюк А.О. щодо проведення службової перевірки за фактом втрат матеріалів виконавчих проваджень, а саме:

№60523679 про стягнення з ОСОБА_2 на користь «Альфа-Банку» грошових коштів у розмірі 3 356 750,00 грн.

№58299037 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів у розмірі 700 529,22 грн.

№57451990 про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Ощадбанк» грошових коштів у розмірі 526 904,89 грн.

Згідно наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.06.2020 року № 1390-к дисциплінарною комісією Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було здійснено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт службової перевірки та подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 , яким рекомендовано притягнути начальника відділу ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2020 року № 61-дв з урахуванням характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, обставин, за яких він був вчинений, попередньої поведінки державного службовця, а також ставлення до виконання посадових обов`язків та керуючись статтями 64-67 Закону №889-УІІІ застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Також встановлено, що відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.08.2020 року №1951-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » було порушено інше дисциплінарне провадження стосовно позивача.

За наслідками здійснення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 дисциплінарною комісією Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено подання з розгляду дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 , яким рекомендовано притягнути останню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, визначеного п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону «Про державну службу».

Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв позивача було звільнено з посади начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) за перевищення службових повноважень відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.11.2020 року № 76-дв до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв було внесено зміни, та зазначено, зокрема, що відповідно до п. 2 наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » вважати ОСОБА_1 , начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) звільненою у перший робочий день наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, а саме: 16 листопада 2020 року.

Не погоджуючись з вказаними наказами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивач оскаржила їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 889-VIII).

Згідно частин першої-третьої статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. (ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Закон України «Про державну службу» є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби.

Статтею 61 цього Закону передбачено, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Відповідно до ст. 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII).

Згідно ч. 2 цієї статті для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Статтею 65 Закону № 889-VIII визначено підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Так, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Статтею 66 Закону № 889-VIII передбачено види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 66 Закону № 889-VIII за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Частиною першої статті 67 Закону № 889-VIII, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно ст. 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення. Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Відповідно до ч.ч. 10-11 ст. 69 Закону № 889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

При цьому, відповідно до ст. 71 Закону № 889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (ст.73 Закону № 889-VIII).

У статті 74 Закону № 889-VIII передбачено гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення. Так, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частинами 2-5 Закону № 889-VIII закріплено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Статтею 77 Закону № 889-VIII передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

В силу пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Приписами частини першої статті 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 р. № 1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Пунктом 33 Порядку № 1039 визначено, що Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до п. 34 Порядку № 1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Члени Комісії, дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, яка додається до пропозиції (подання).

Пропозиція (подання) складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

У мотивувальній частині зазначаються: у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: факти, що підтверджують відсутність вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку із відповідним обґрунтуванням; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду;

у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

У резолютивній частині зазначаються:

у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, висновок про відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку; пропозиція про закриття дисциплінарного провадження;

у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, передбаченого відповідним пунктом частини другої статті 65 Закону, та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; вид дисциплінарного стягнення, рекомендованого до застосування, передбачений відповідною частиною статті 66 Закону, або обставини, що виключають можливість накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно п. 35 Порядку № 1039 Комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний позивачем наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2020 року №61-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » було прийнято за наслідком здійснення дисциплінарного провадження у зв`язку із втратою виконавчих проваджень.

Судом встановлено, що 09.06.2020 року комісією з проведення службової перевірки було проведено службову перевірку за фактами, викладеними в листі начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лавренюк А.О. від 22.05.2020 року № 11867/04-35 стосовно втрати матеріалів виконавчих проваджень. За результатами її проведення складено акт перевірки від 09.06.2020 року.

В ході проведення службової перевірки комісією з відібраних у ОСОБА_1 пояснень було встановлено, що 09.05.2020 року о 09:00 год. при прибутті нею у приміщення Відділу за адресою: АДРЕСА_1 , у кабінеті №2 знаходилась заступник начальника Відділу ОСОБА_5 з невідомою особою. Пояснити причину перебування невідомої особи у робочому кабінеті державних виконавців, в якому знаходилось 4 робочі комп`ютери, які містять доступи до відповідних реєстрів та на яких зберігається конфіденційна інформація, ні ОСОБА_5 , ні невідома особа не змогли.

З огляду на викладене, 14.05.2020 року позивачем було доручено державним виконавцям підпорядкованого їй Відділу, місця роботи яких розташовані у кабінеті № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , проведення інвентаризації виконавчих проваджень.

Згідно із службовою запискою старшого державного виконавця відділу ОСОБА_6 відсутні три виконавчих провадження.

З пояснень старшого державного виконавця Відділу ОСОБА_6 від 09.06.2020 року встановлено, що нею, 08.05.2020 року, на прохання заступника начальника Відділу ОСОБА_5 , залишено ключ від кабінету № 2 у охоронця. 14.05.2020 року в ході проведення інвентаризації виявлено відсутність вищезазначених виконавчих проваджень, про що повідомлено начальника Відділу у доповідній записці від 14.05.2020 року.

Згідно з поясненнями заступника начальника Відділу Дараган В.О. від 09.06.2020 року, після закінчення робочого дня 08.05.2020 року, старшим державним виконавцем ОСОБА_6 здійснено телефонний дзвінок з питанням чи випадково не знаходяться на її робочому столі не відкриті виконавчі провадження. Так як заступника начальника Відділу ОСОБА_5 не було на робочому місці, вона звернулася з проханням до державного виконавця ОСОБА_6 залишити ключ від її кабінету у охоронця для повернення виконавчих проваджень у разі їх перебування в її кабінеті.

У вихідній день, 09.05.2020 року, заступник начальника Відділу ОСОБА_5 приїхала до Відділу та взяла у охоронця ключ від кабінету № 2, після чого нею повернуто виконавчі провадження на робочий стіл старшого державного виконавця Відділу ОСОБА_6 , про що її повідомлено у телефонному режимі. Причетність до зникнення виконавчих проваджень заступник начальника Відділу ОСОБА_5 заперечує.

При проведенні службової перевірки 09.06.2020 року комісією на підставі наказу управління юстиції від 28.05.2020 року № 1213-к «Про створення комісії для проведення службової перевірки», виконавчі провадження № 60523679, № 58299037, № 57451990 не виявлені.

За результатами проведення відповідної службової перевірки виконавчі провадження №60523679, №58299037, №57451990 визнано втраченими та рекомендовано начальнику Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лавренюк А.О. вжити заходи щодо відновлення втрачених виконавчих проваджень.

14.07.2020 року дисциплінарною комісією Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено подання за наслідком розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 , в якому з урахуванням встановлених в ході проведення службової перевірки обставин Комісія дійшла висновку, що начальником відділу ОСОБА_1 порушено вимоги п. 6 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5, а саме: забезпечення організації ведення діловодства та архіву, контроль за дотриманням цих Правил в органах державної виконавчої служби покладаються на керівника органу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного комісія дійшла висновку, що за результатом розгляду матеріалів дисциплінарного провадження стосовно начальника відділу ОСОБА_1 вбачається наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, а саме: порушення вимог п. 6 Правил, Розділу ІІ та ІІІ Посадової інструкції, Розділу ІІ та ІІІ Положення.

Відповідно до розділу II Посадової інструкції начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), затвердженої в.о. начальника управління юстиції від 28.12.2019 року, начальник Відділу забезпечує примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), а також рішень, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Згідно з розділом III Посадової інструкції основними посадовими обов`язками начальника є: здійснювати в межах наданої компетенції реалізацію завдань, покладених на Відділ: з дотриманням Конституції та законів України, та діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; здійснювати своєчасно, повне і неупереджене примусове виконання рішень передбачених Законами України «Про виконавче провадження»; формувати звітність про діяльність органів державної виконавчої служби; підготовлювати та складати проекти відповідей на звернення сторін виконавчого провадження; представляти інтереси Відділу в судах всіх інстанцій та в інших державних установах. Добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки під час здійснення представництва інтересів органів державної виконавчої служби в судах всіх інстанцій. Надавати практичну та методичну допомогу працівникам Відділу, вживати заходи щодо поліпшення їх роботи, підвищення кваліфікації; забезпечувати виконання інших повноважень, спрямованих на виконання завдань і функцій Відділу, які виникають з чинного законодавства, наказів, (розпоряджень) та доручень управління юстиції та розпоряджень і доручень керівництва управління юстиції.

Згідно п. 6 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5, забезпечення організації ведення діловодства та архіву, контроль за дотриманням цих Правил в органах державної виконавчої служби покладаються на керівника органу державної виконавчої служби.

Відповідно до Розділу ІV Правил діяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця забезпечується системою процесуальних, управлінських та інших документів, що становлять їх документообіг.

Згідно п. 1-4 Розділу VІІІ Правил документи з часу створення (надходження) і до передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця зберігаються за місцем їх формування. Для підвищення оперативності пошуку документів справи розміщуються відповідно до номенклатури справ. На корінцях обкладинок справ зазначаються індекси за номенклатурою, назви (заголовки) справ та період, до якого належать документи справи. Документи, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, повинні зберігатися окремо від документів поточного діловодства. Вилучення документів із поточного діловодства та архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця допускається лише у випадках, передбачених законодавством.

В даному випадку, за наслідком проведеної службової перевірки та розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 дисциплінарною комісією було встановлено факт втрати виконавчих проваджень внаслідок незабезпечення з боку керівника - ОСОБА_1 належної організації ведення діловодства та архіву та контролю за дотриманням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що дисциплінарна відповідальність керівників має властиві їй особливості, обумовлені їхнім статусом, оскільки керівники особисто відповідають за виконання функцій, покладених на очолюваний ним підрозділ.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що керівники несуть дисциплінарну відповідальність у порядку підлеглості. Існування такого виду відповідальності зумовлено особливістю характеру управлінських дій керівника. Керівник несе відповідальність як за свої власні дії, так і відповідає за діяльність підлеглих по службі працівників, тобто за організацію виконання трудовим колективом державної установи функцій і завдань, покладених на неї законодавством.

Посилання апелянта на відсутність підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки дисциплінарною комісією не було встановлено причин втрати виконавчих проваджень та осіб, причетних до їх втрати, є безпідставними, з огляду на те, що непритягнення до відповідальності інших осіб не впливає на можливість притягнення до відповідальності саме позивача та не виключає відповідальність позивача за неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 14.08.2020 року став факт порушення вимог п. 6 Правил, Розділу ІІ та ІІІ Посадової інструкції, що становить склад дисциплінарного проступку, визначеного п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а не порушення позивачем строків проведення інвентаризації виконавчих проваджень, як помилково зазначає апелянт.

Враховуючи все вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для скасування наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2020 року №61-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Що стосується наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020 року №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про проведення перевірки в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області» від 23.07.2020 року № 1907/7 було проведено перевірку стану дотримання законодавства в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області.

На засіданні Комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції Міністерства юстиції 14.08.2020 року було заслухано звіт робочої (мобільної) групи Комісії за результатами перевірки стану дотримання законодавства в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області та зроблено висновки про систематичні порушення в роботі органів державної виконавчої служби щодо не стягнення виконавчого збору; звернуто увагу на порушення чинного законодавства державними виконавцями під час виконання судових рішень та рішень інших органів щодо стягнення коштів з державних підприємств, зокрема, щодо реалізації державного майна, яке закріплено на праві господарського відання за боржниками, а також констатовано виявлення перевіркою численних випадків втручання державними виконавцями в АСВП під час автоматизованого розподілу виконавчих проваджень між державними виконавцями.

Крім того, за наслідками перевірки рекомендовано заступнику начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_7 звернутись до начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_8 для ініціювання дисциплінарного провадження відповідно до ст.ст. 64, 65 Закону України «Про державну службу» з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку щодо можливого недотримання чинного законодавства, зокрема, начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лавренюк А.О.

31.08.2020 року Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято наказ № 1951-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ».

02.09.2020 року відповідно до Протоколу засідання Дисциплінарної комісії № 1, на засіданні Дисциплінарної комісії, згідно з пунктом 23 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, Дисциплінарною комісією було прийнято рішення про початок розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 .

Так, під час розгляду матеріалів дисциплінарної справи Дисциплінарної Комісією, з дослідження Протоколу № 23 засідання Комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції Міністерства юстиції України від 14.08.2020 року, встановлено, що за результатами перевірки стану дотримання законодавства в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області, зокрема, вибірковою перевіркою Першого Суворовського відділу ДВС встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №60178251 про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 суми відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 82747,81грн.

В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем Відділу Тріфоновим О.Ю. було встановлено, що боржник ОСОБА_9 , відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 21.01.2020 №93, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого, 22.01.2020 року державним виконавцем Відділу у зазначеному провадженні винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону №1404.

Відповідно до пояснювальної записки від 29.07.2020, наданої державним виконавцем Відділу Тріфоновим О.Ю., після закінчення виконавчого провадження виконавчий лист №521/19060/18, виданий 01.08.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси з копією постанови про закінчення виконавчого провадження ним передано до канцелярії Відділу для направлення до органу, який видав виконавчий документ (вих. №8596 від 22.01.2020).

Однак, відповідно до довідки Відділу від 29.07.2020 року №46197/26, постанова про закінчення виконавчого провадження за вих. №8696 від 22.01.2020 року відсутня та згідно Журналу реєстрації загальної вихідної кореспонденції не надсилалась рекомендованим листом разом із виконавчим документом до органу, який його видав.

В подальшому, 16.04.2020 до відділу надійшла заява ОСОБА_10 про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом № 521/19060/18, виданим 01.08.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 суми відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 82747,81 грн., відповідно до якого виконавче провадження вже було відкрито і закінчено.

Однак, начальник Першого Суворовського відділу ДВС Лавренюк А.О. 16.04.2020 року в проміжок часу з 09:58 год. до 10:18 год. шляхом втручання в Систему в порушення п. 4 розділу І Інструкції внесла недостовірну інформацію в Систему, чим відключила усіх державних виконавців Першого Суворовського відділу ДВС з авторозподілу виконавчих проваджень, залишивши лише старшого державного виконавця ОСОБА_11 , внаслідок чого 16.04.2020 року о 10:11 год. в Системі зареєстровано АСВП № 61855613 про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 суми відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 82 747,81 грн. та закріплено за старшим державним виконавцем Супильник В.Г.

В подальшому, Державний виконавець Відділу Супильник В.Г. всупереч частини 1 статті 29 Закону №1404-VIII 17.04.2020 року у проміжок часу з 23 год.08 хв. по 23 год. 13 хв. вчиняє виконавчі дії, а саме виносить постанови по виконавчому провадженню у заборонений Законом час.

29.07.2020 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження АСВП № 61855613 винесено постанову щодо опису та арешту майна боржника, а саме 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розгляду дисціплінарного провадження встановлено, що ВП №61855613 відкрито, не зважаючи на те, що боржник помер, а отже відсутні законодавчо визначені підстави для вчинення виконавчих дій.

Також, вибірковою перевіркою встановлено факт безпідставної передачі виконавчого провадження між державними виконавцями Відділу.

04.05.2020 року начальник Відділу Лавренюк А.О. в Системі, використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису здійснила ручну передачу АСВП № 62154042 від державного виконавця Відділу Гойда О.Ю. до головного державного виконавця Відділу Міхновича М.О., у якого станом на 27.07.2020 року виконавче провадження перебуває на виконанні.

Також, вибірковою перевіркою виконавчих проваджень виявлено випадки завищення статистичних показників надходження виконавчих проваджень та фактичне виконання рішень у Відділі, а саме, на виконанні у державного виконавця Відділу Супильник В.Г. перебувало АСВП № 57141094 про стягнення з ОСОБА_12 адміністративного штрафу на користь держави в сумі 510,00 грн. В рамках виконавчого провадження відповідно до Системи АСВП кошти в сумі 1158,00 грн. надійшли на депозитний рахунок Відділу, що забезпечує виконання рішення, стягнення в повному обсязі виконавчого збору та витрат пов`язаних з виконанням виконавчого провадження.

Однак, в порушення вимог пункту 13 частини 2 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень не зважаючи на те, що рішення виконано в повному обсязі, з метою підвищення показників фактичного виконання рішень, постанова про стягнення виконавчого збору від 05.09.2018 ВП №57141094 віділляється в окреме ВП №60898200, після чого кошти, які раніше надійшли на депозитний рахунок Відділу розподіляються між двома ВП №57141094 та №60898200 та перераховуються відповідно розпоряджень №57141094 та №608988200, які затверджені начальником Відділу Лавренюк А.О.

З викладеного Комісія дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, визначеного п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» - перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, а саме: втручання в роботу Автоматизованої системи виконавчого провадження, що є порушенням Розділу ІІІ Положення про АСВП, зокрема, втручання в автоматичний розподіл виконавчих документів в органах державної виконавчої служби.

Вказаних висновків дисциплінарна комісія дійшла за наслідком дослідження відомостей про рух виконавчих проваджень № 61855613, 62154042, інформаційних довідок за вказаними виконавчими провадженнями.

З огляду на зазначене дисциплінарною комісією у складеному 07.10.2020 року поданні надано пропозицію щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби.

В подальшому Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було прийнято наказ від 16.10.2020 року №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Досліджуючи правомірність вказаного наказу колегія суддів встановила, що згідно посадової інструкції начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), останній зобов`язаний здійснювати у межах наданої компетенції реалізацію завдань, покладених на відділ з дотриманням Конституції та Законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5, яке розроблене відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до п. 6 Положення, Система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в органах державної виконавчої служби, у приватного виконавця, а саме: реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її проходження; об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; реєстрацію виконавчих дій та виготовлення документів виконавчого провадження; контроль за дотриманням строків вчинення виконавчих дій; надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження в електронному вигляді та ін.

Пунктом І Розділу ІІ Положення передбачено, що вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Розділом ІІІ Положення передбачено, що автоматичний розподіл виконавчих документів в органі державної виконавчої служби здійснюється в день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до Системи відповідальною особою органу державної виконавчої служби, або відразу після реєстрації Системою виконавчих документів, виданих у формі електронних документів та пред`явлених в рамках інформаційної взаємодії.

Виконавчі документи розподіляються між державними виконавцями у довільному порядку із дотриманням черговості та з урахуванням встановленого коефіцієнта й кількості виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у державного виконавця, крім випадків, передбачених пунктами 6, 7 цього розділу.

При автоматичному розподілі виконавчих документів застосовуються такі коефіцієнти: повний коефіцієнт - розподіл виконавчих документів здійснюється без обмежень; середній коефіцієнт - розподіл виконавчих документів здійснюється на рівні 1/2 від повного коефіцієнта; низький коефіцієнт - розподіл виконавчих документів здійснюється на рівні 1/3 від повного коефіцієнта; нульовий коефіцієнт - розподіл виконавчих документів не здійснюється.

Низький або нульовий коефіцієнт застосовується для керівника органу державної виконавчої служби, середній, низький або нульовий - для заступника керівника органу державної виконавчої служби.

Інформація про коефіцієнт вноситься до Системи керівником органу державної виконавчої служби.

Керівник органу державної виконавчої служби або його заступник кожного робочого дня до 09.30 здійснює облік виходу на роботу державних виконавців та у разі відсутності державного виконавця вносить відповідні дані до Системи. Автоматичний розподіл виконавчих документів на відсутнього державного виконавця не здійснюється.

За десять робочих днів до запланованої відсутності державного виконавця строком від чотирнадцяти та більше днів керівник органу державної виконавчої служби вносить відповідні дані до Системи й автоматичний розподіл виконавчих документів на такого державного виконавця не здійснюється. Автоматичний розподіл поновлюється після внесення до Системи відповідних відомостей керівником органу державної виконавчої служби або закінчення строку запланованої відсутності.

У разі незапланованої відсутності державного виконавця керівник органу державної виконавчої служби або його заступник до 10.00 години першого дня його відсутності вносить до Системи інформацію про необхідність передачі виконавчих проваджень іншому державному виконавцю.

Державний виконавець за допомогою Системи приймає всі незавершені виконавчі провадження відсутнього державного виконавця відповідно до взаємозамінності, про що Системою формується акт.

У день виходу (до 10.00 години) на роботу державного виконавця керівник органу державної виконавчої служби або його заступник вносить до Системи відповідну інформацію. Виконавчі провадження, які передавалися іншому державному виконавцю, повертаються державному виконавцю, про що Система формує акт.

На період своєї відсутності державний виконавець не має права користуватися Системою.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого у випадках, передбачених пунктами 15, 16 цього розділу, оформлюється дорученням керівника органу державної виконавчої служби.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Згідно інформаційної довідки, отриманої із Системи АСВП та Відомостей про рух виконавчого провадження № 61855613 встановлено, що 16.04.2020 під час авторозподілу виконавчого провадження, який здійснено о 10:11 годині, начальником Відділу Лавренюк А.О. власноруч відключено (проставлено нульовий коефіцієнт) іншим державним виконавцям Відділу та відповідно автоматичний розподіл відбувався тільки серед державного виконавця Супильник В.Г. Таким чином, вказане виконавче провадження було закріплено саме за державним виконавцем Відділу Супильник В.Г.

Наявність правових підстав для вчинення зазначених дій з боку ОСОБА_1 в ході розгляду справи не доведена.

Крім того в ході розгляду справи встановлено, що згідно інформаційної довідки, отриманої із Системи АСВП та Відомостей про рух виконавчого провадження № 62154042 встановлено, що начальник Відділу Лавренюк А.О. 02.06.2020 року в Системі, використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису здійснила ручну передачу АСВП № 62154042 від державного виконавця Відділу Гойда О.Ю. до головного державного виконавця Відділу Міхновича М.О., у якого станом на 27.07.2020 року виконавче провадження перебувало на виконанні.

В даному випадку наявність правових підстав для здійснення вказаної передачі начальником відділу виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого також не встановлена ні в ході дисциплінарного провадження, ні в ході судового розгляду даної справи.

В свою чергу у відомості про рух виконавчого провадження № 62154042 зазначено, що дата реєстрації виконавчого провадження 21.05.2020 року, дата отримання виконавчого провадження 02.06.2020 року 14:39, дата передачі 21.08.2020 року 12:58.

Помилкове зазначення у поданні дисциплінарної комісії невірної дати передачі начальником відділу дисциплінарного провадження від одного державного виконавця Гойди О.Ю. іншому державному виконавцю Міхновичу М.О., на думку колегії суддів, не може вплинути на висновок щодо неналежного з`ясування дисциплінарною комісією обставин вказаного порушення, з огляду на чіткий опис вчиненого позивачем порушення: вказання номеру виконавчого провадження, яке було передано, змісту порушення, яке виразилось у безпідставній передачі вказаного виконавчого провадження від державного виконавця відділу Гойди О.Ю. до головного державного виконавця відділу Міхновича М.О., дослідженні інформації отриманої із Системи АСВП та Відомостей про рух виконавчого провадження, встановлення відсутності правової підстави для здійснення такої передачі виконавчого провадження.

Крім того, в ході дисциплінарного провадження комісією встановлено факти завищення статистичних показників надходження виконавчих проваджень та фактичного виконання рішень у відділі.

Слід звернути увагу на те, що позивач не скористалась своїм правом на надання пояснень дисциплінарній комісії та ні усних, ні письмових пояснень стосовно виявлених порушень комісії не надала.

Посилання апелянта на неналежне сповіщення її про дату, час та місце розгляду дисциплінарного провадження колегія суддів вважає безпідставним та враховує, що позивач неодноразово запрошувалась Комісією до участі у засіданнях Дисциплінарної комісії, в тому числі для надання усних чи письмових пояснень.

Згідно п. 32 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1039, про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.

Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

Запрошення направлялись дисциплінарною комісією на електронну адресу позивача, яка до речі зазначена нею і у документах, які направлялись нею до суду, а також засобами мобільного зв`язку за допомогою мобільного додатку «Telegram», що підтверджується доказами, наявними у матеріалах судової справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що комісією здійснювалось сповіщення позивача про дату, час та місце засідання дисциплінарної комісії у відповідності до вимог Порядку № 1039, і неподання комісії будь-яких пояснень та відсутність позивача на засідання дисциплінарної комісії є наслідком саме небажання самої ОСОБА_1 прийняти участь у цьому засіданні та надати будь-які пояснення з приводу питань, які стали підставою для порушення відповідного дисциплінарного провадження. Будь-які реальні перешкоди для реалізації позивачем своїх прав на подання пояснень та на участь у засіданні комісії були відсутні.

Як вже зазначалось вище, згідно з ч. 1 ст. 65 Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону дисциплінарними проступками, серед іншого, є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Таким чином у зв`язку із встановленням факту перевищення начальником відділу ОСОБА_1 своїх службових повноважень, що виразилось у втручанні в роботу Автоматизованої системи виконавчого провадження, зокрема, втручання в автоматичний розподіл виконавчих документів в органах державної виконавчої служби, в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача із займаної посади.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №76-дв від 16.11.2020р. «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » було внесено зміни до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв та зазначено, що відповідно до п. 2 наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020р. №69-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » вважати ОСОБА_1 , начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) звільненою у перший робочий день наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, а саме: 16 листопада 2020 року.

Прийняття вказаного наказу обумовлено перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

У зв`язку з викладеним, внесення оскаржуваним наказом від 16.11.2020р. № 76-дв змін до наказу від 16.10.2020р. №69-дв в частині дати звільнення позивача на перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності є обґрунтованим та відповідає вимогам Закону України «Про державну службу». А тому підстави для його скасування відсутні.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наказу Міністерства юстиції України від 23.07.2020 року № 1907/7 «Про проведення перевірки Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області», колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем вимоги щодо визнання протиправним та скасування вказаного наказу не заявлялись, і він не є предметом розгляду даної справи. При цьому, слід звернути увагу на те, що зазначений наказ прийнято не відповідачем у справі, а окремим суб`єктом владних повноважень, а відсутність будь-яких вимог до Міністерства юстиції України унеможливлює і залучення цього суб`єкта до участі у справі в якості співвідповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що такий наказ не може бути предметом оцінки у даній адміністративній справі.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивач має статус викривача, а тому не може бути звільнений з роботи, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 12.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості про вчинення службовими особами Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.191 КАС України, тобто злочину, який є корупційним кримінальним правопорушенням.

Згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.02.2021 року вих № 23-04/10006/21 ОСОБА_1 є викривачем з 11.06.2020 року.

Згідно Закону України «Про запобігання корупції» викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання;

Статтею 53 цього Закону визначено, що викривачі, їх близькі особи перебувають під захистом держави.

Стаття 534 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.

В свою чергу, з огляду на положення цієї статті для надання викривачу державних гарантій захисту, вказані дії, зокрема, і звільнення з роботи, повинні бути вчинені саме у зв`язку з повідомленням викривачем про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.

Закон не містить положень щодо того, що викривач не може бути звільнений за інших обставин, зокрема, і у разі вчинення ним дисциплінарного проступку.

В даному випадку позивачем не наведено переконливих доводів та не надано доказів того, що звільнення позивача у даному випадку безпосередньо пов`язано із повідомленням про можливі факти корупційного правопорушення.

Навпаки в ході розгляду справи судом встановлено, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби прийнято саме у зв`язку із встановленням фактів допущення дисциплінарного проступку. При цьому, ініціатором проведення перевірки в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеської області було Міністерство юстиції України і пов`язано це було із необхідністю перевірки стану дотримання законодавства у вказаних установах (а не лише в установі, де працює позивач).

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивач була звільнена саме у зв`язку із повідомленням нею про можливі факти вчинення корупційних діянь, а тому відсутні і підстави для застосування державного захисту, як викривача.

Зважаючи на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.07.2022 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька