Справа № 380/23286/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року справа №380/23286/21

13 год. 06 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Мареця В. В., позивачки ОСОБА_1 , представниці відповідача Заяць Б. Р., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - відповідач), у якій, з урахуванням заяви про зміну підстав позову (вх. № 20526 від 14.03.2022), просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перевірки достовірності даних, поданих при реєстрації декларації про готовність за амністією, зареєстрованого інспекцією 05.04.2021 за № ЛВ 02 про те, що позивачка просила у своїх зверненнях за вх. № З-Л-26240-0006 та вх. № З-Л-26095-006;

- зобов`язати відповідача провести перевірку достовірності даних, поданих при реєстрації декларації про готовність за амністією, що зареєстрована 05 квітня 2021 року інспекцією за № ЛВ 02 щодо об`єкта будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1»».

Також просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та терміни виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що звернулася до відповідача із заявою від 11.05.2021 у якій просила провести перевірку достовірності даних, поданих при реєстрації декларації про готовність за амністією щодо об`єкта будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 », зареєстрованої відповідачем 05.04.2021 за № ЛВ 02, оскільки, на думку позивачки, підстав для реєстрації такої декларації не було. Необхідність проведення перевірки позивачка обґрунтувала тим, що об`єкт будівництва збудований після 09.04.2021. Такий об`єкт будувався за дозвільним документом повідомленням про початок будівельних робіт від 19.09.2014 № ЛВ 76, що на думку позивачки, означає, що підстав для реєстрації декларації за амністією не було, оскільки будівельній амністії 2018-2019 року підлягають об`єкти будівництва, що збудовані до 09 квітня 2015 року та будувались без дозвільного документа. Зазначила, що судовим рішенням у справі № 813/5744/15, яке набрало законної сили, та яке винесено на користь матері позивачки, встановлено, що будівництво ОСОБА_2 ведеться з порушенням, у зв`язку з чим, остання повинна здійснити перебудову. Оскільки позивачка є донькою та правонаступницею її матері, вважає, що її права теж порушені. На думку позивачки, той факт, що об`єкт будівництва не підпадає під категорію реєстрації завершеного будівництва за декларацією про амністію встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили. Також стверджує, що перевірка достовірності даних в декларації завершується складанням процесуальних документів за результатами проведеної перевірки, позивачка посилалась на судові рішення у справі № 813/5744/15 як на підставу необхідності проведення перевірки достовірності даних у зареєстрованій 05.04.2021 декларації за амністією № ЛВ 02. Крім того вказала, що перевірка проводиться у трьохмісячний термін з дня подання документів на реєстрацію декларації. Оскільки, декларацію подано 05.04.2021, а документи не могли бути подані скоріше 25.03.2021, строк для проведення перевірки відповідачем спливав у кінці червня 2021 року. Позивачка зазначила, що листами від 03.06.2021 відповідач фактично відмовив позивачці у проведенні запитуваної перевірки, мотивуючи таку відмову тим, що перевірки проводяться лише на об`єктах, де ведуться будівельні роботи. ОСОБА_1 з таким твердженням відповідача не погоджується з огляду на приписи п. 7 Порядку проведення державного архітектурно-будівельного контролю. Таким чином, позивачка стверджує, що рішення відповідача не проводити перевірку є таким, що порушує її право на звернення та його розгляд відповідно до закону. У зв`язку з зазначеним, звернулася до суду із цим позовом.

Також просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та терміни виконання рішення.

Ухвалою від 10.12.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 11.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі; залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2 ).

Ухвалою суду від 26.04.2022 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 25.04.2022 про відвід судді Качур Роксолани Петрівни в адміністративній справі № 380/23286/21.

Ухвалою суду від 26.04.2022 виправлено описку в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі № 380/23286/21 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 26.04.2022 виправлено описки в ухвалі від 11.02.2022 про відкриття загального позовного провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 26.04.2022 задоволено клопотання третьої особи про продовження строку подачі пояснення на позовну заяву та прийнято подане ОСОБА_2 пояснення на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.04.2022 виправлено описку в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 у справі № 380/23286/21 про продовження процесуальних строків (та в її вступній та резолютивній частинах).

Ухвалою суду від 03.05.2022 визнано необґрунтованою заяву позивачки про відвід судді Качур Р. П. у справі № 380/23286/21.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 відмовлено повністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Качур Роксолани Петрівни у справі № 380/23286/21.

Ухвалою суду від 06.05.2022 враховано зауваження ОСОБА_1 до протоколу судового засідання від 26.04.2022.

Ухвалою суду від 05.07.2022 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 29.06.2022 про відвід судді Качур Роксолани Петрівни.

Ухвалою суду від 05.07.2022 залишено без розгляду заяву клопотання позивачки про повернення судового збору в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про витребування доказів.

Ухвалою суду від 05.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про колегіальний розгляд адміністративної справи № 380/23286/21.

Ухвалою суду від 05.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачки, Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Ухвалою суду від 05.07.2022 витребувано у відповідача додаткові докази у справі.

Ухвалою суду від 05.07.2022 закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду.

Від позивачки на адресу суду надійшла заява про зміну підстав позову (вх. № 20526 від 14.03.2022) у якій підставою позову зазначено те, що рішення у справі № 813/5744/15, яке було винесене на користь її матері, а позивачка є її донькою і правонаступницею, відтак її права є теж порушеними, та підставу позову про не виконання рішення суду замінює такими підставами. Так вказала, що відповідач при розгляді заяви позивачки від 10.05.2021, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 та № 303 від 29.03.2021 (пункту 41) мав чіткий перелік дій та повноважень для перевірки об`єкта забудовника ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1»». Вказала, що непроведенням перевірки порушено права позивачки, передбачені Конституцією та законами України, постановами Кабінету Міністрів України № 553 та № 303, містобудівним законодавством.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 22371 від 24.03.2022) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових і позапланових перевірок за територіальним принципом. Звернув увагу на зареєстроване право власності на житловий будинок літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ЛВ 02 від 05.04.2021. Повідомив, що згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Вважає, що завершальним етапом будівництва об`єкта містобудування є реєстрація права власності на нього. Також зазначив, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації реєструється для того, щоб в подальшому замовник об`єкта мав змогу зареєструвати право власності на збудований об`єкт, після чого, як стверджує відповідач, така декларація вичерпує свою дію фактом виконання. Зазначив також, що підстави для проведення позапланових перевірок визначені ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 7 Порядку № 553. Тобто, чинним законодавством встановлена певна процедура та підстави здійснення державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб`єкта містобудування. Проведення позапланових перевірок, за відсутності вказаних підстав, не допускається. Вказав, що зареєстроване ОСОБА_2 право власності виключає можливість здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю з будь-яких підстав, передбачених ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 7 Порядку № 553. Відповідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - Порядок) прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку. Враховуючи вищенаведене, відповідачем зареєстровано декларацію про готовність об`єкта за амністією на відповідний об`єкт будівництва «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 » від 05.04.2021 за № ЛВ 02, на підставі вищевказаного Порядку. Також повідомив, що відповідно до п. 10 зазначеного Порядку, реєстрацію декларації може бути скасовано у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірності даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними в декларації), наведених у зареєстрованій декларації; відповідно до рішення суду щодо скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Щодо перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів, зазначив, що законодавець чітко визначив процедуру проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт, шляхом проведення позапланової перевірки та визначив строк проведення такої перевірки. Вказав, що з вимог містобудівного законодавства слідує, що таким передбачено право органу державного архітектурно-будівельного контролю на проведення перевірки достовірності даних, а не обов`язок проведення такої перевірки. Також зазначив, що відповідно до п. 2 Порядку замовник (або уповноважена особа) подає з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги» до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронний кабінет замовника заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додається визначений перелік документів. Відповідач стверджує, що оскільки Інспекції надано, та відповідно нею досліджено, усі необхідні документи, які необхідні для реєстрації декларації про готовність за амністією, відтак у Інспекції не виникло підстав для проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо предмета спору (вх. № 23019 від 28.03.2022), у яких проти позову заперечила. Зазначила, що забудовником об`єкта будівництва «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 » дотримані норми містобудівного законодавства від початку реконструкції до її завершення, що на її думку, підтверджується актами перевірок дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 26.11.2014, від 14.05.2015. Вказала, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та державна архітектурно будівельна інспекція України у травні 2015 року письмово зафіксували, що претензій до забудовника немає, що підтверджується актом № 15-Л від 14.05.2015 щодо відсутності претензій за фактом виконання вимог припису інспекції. Відповідність об`єкта будівництва затвердженій проектній документації, як стверджує третя особа, підтверджується технічним паспортом обласного комунального підприємства Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 546 від 27.07.2015. Правильність прийняття проектних рішень, на думку третьої особи, підтверджується висновком № 01/09-16-я від 15.09.2016 експертного будівельно-технічного дослідження. Стверджує, що вказаний висновок підтверджує, що конструкція господарської будівлі не має негативного впливу на квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживала гр. ОСОБА_3 , так як вікна її житлової кімнати виходить в сторону вулиці загального користування, а не в сторону даної будівлі. Третя особа вважає, що позивачка зловживаючи своїми процесуальними правами втручається у її приватне життя. Також вказала, що мама позивачки не була мешканкою цілого будинку по АДРЕСА_1 , а її квартира АДРЕСА_3 , де вона проживала, знаходиться зовсім з протилежної сторони від земельної ділянки ОСОБА_2 . Крім того вказала, що будинок на АДРЕСА_1 в якому мешкала мама позивачки є комунальною власністю Львівської міської ради і розташований на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Львова, а відтак позивачка є неналежним позивачем, а предмет спору безпідставний та надуманий. Також стверджує, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2019 знято заборону реєстрації ОСОБА_2 або її довірителям декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 » до експлуатації, або реєструвати готовність будівництва як самовільне будівництво до експлуатації. Також зазначила, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю мають право, а не обов`язок проведення перевірки за зверненням позивачки щодо достовірності даних, поданих при реєстрації про готовність до експлуатації об`єкта реконструкції ОСОБА_2 до якого ОСОБА_1 стосунку не має. Стверджує, що реконструкція об`єкта будівництва належить на праві власності третій особі у справі. Також їй належить і земельна ділянка, на якій проведено реконструкцію. Вказала, що небажання позивачки щодо права ОСОБА_2 вільного розпорядження її приватною власністю не може бути підставою для задоволення її позову. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Від позивачки також надійшла на адресу суду відповідь на відзив (вх. № 29677 від 26.04.2022), у якій вказала, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2021 № 303 доповнено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, пунктом 41, яким визначено: «Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю перевірці підлягає достовірність даних, наведених у повідомленнях про початок виконання підготовчих і будівельних робіт та деклараціях про готовність об`єкта до експлуатації». Позивачка зазначила, що у зверненні від 10.05.2021 просила саме провести перевірку достовірності даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Вважає, що відповідач законодавчо не спростовує своєї бездіяльності щодо не проведення перевірки та не здійснення заходів архітектурно-будівельного контролю до чого є зобов`язаний. Вказала також, що відповідач за період з дня отримання звернень позивачки від 10.05.2021, від 11.05.2021 мав можливість і час провести перевірку достовірності даних у поданій декларації про готовність до експлуатації об`єкта будівництва ОСОБА_2 . Просила позов задовольнити.

Також від позивачки на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх. № 32609 від 09.05.2022) у яких зазначила таке. Вказала, що порушення містобудівного законодавства на об`єкті будівництва третьої особи відбувалися з початку проведення будівництва. Так, як стверджує позивачка, ОСОБА_2 знала, що до межі від реконструйованої будівлі не має необхідної, передбаченої містобудівним законодавством відстані, тим не менш, вона розпочала будівництво з порушенням норм. Вказала, що доводи третьої особи про те, що мати позивачка самовільно пересунула огорож, відтак відстань, яка колись була 1 м зменшилась, є безпідставними, оскільки справжню відстань документально зафіксовано після виносу меж у натуру. Стверджує, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові, проводячи перевірки у травні, вересні та грудні 2016 року порушень не фіксували. Акти «без порушень» третя особа як боржник у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення у справі № 813/5744/15 використовувала як підтвердження, що порушення відсутні. Зазначила, що у порядку нагляду Департаментом ДАБІ щодо Інспекції ДАБК м. Львова видано ряд зобов`язуючих приписів, які відповідач оскаржував в судовому порядку, але її позови залишено без задоволення. Відсутність письмово зафіксованих порушень на об`єкті третьої особи позивачка пояснює викладеними у додаткових поясненнях та доданими судовими рішеннями. Також повідомила, що третя особа обмовляла та зводила наклепи на матір позивачки та позивачку. Крім того вказав, що звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Стверджує, що факт проживання у будинку, який знаходиться в комунальній власності не перешкоджає позивачці у реалізації її права на звернення до суду за захистом її порушеного права. Поряд з тим зазначила, що відповідач у справі в силу приписів ст. 19 Конституції України зобов`язаний проводити перевірки. Відтак, на думку позивачки, надані третьою особою пояснення не спростовують факту наявних грубих порушень прав ОСОБА_1 відповідачем. Вважає, що вибіркове надання додатків та зміст письмових пояснень третьої особи не стосуються підстав та предмету цього позову та заяви про зміну підстав позову.

Від відповідача на адресу суду надійшли пояснення щодо додаткових пояснень позивачки (вх. № 35923 від 24.05.2022) у яких вказав, що у відзиві на адміністративний позов, Інспекцією спростовано усі доводи, наведені у додаткових поясненнях, що були подані позивачкою.

Крім того, позивачкою подано додаткові пояснення (вх. № 43559 від 27.06.2022) у яких зазначила, що мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 , а також після її трагічної смерті і позивачка звертались до Інспекції з проханням здійснити перевірку об`єкта «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 », але Інспекція відмовляла у їх проведенні. Також вказала, що зверталась до відповідних установ з проханням не приймати об`єкт в експлуатацію, але це теж проігноровано. Просила позов задовольнити.

Також на адресу суду від позивачки надійшли додаткові пояснення (вх. № 45359 від 05.07.2022) у яких навела доводи аналогічні тим, які викладені у позовній заяві, відповіді на відзив і додаткових поясненнях. Також долучила копію постанови Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 826/12131/17, яку, на думку позивачки, слід врахувати при вирішенні спірних правовідносин. Крім того вказала, що при розгляді звернення порушено статті 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», постанови Кабінету Міністрів України № 533 щодо порядку розгляду звернень громадян. Просила позов задовольнити.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа у судове засідання не з`явилася; подала клопотання (вх. № 33835 від 12.05.2022) у якому просила розгляд справи № 380/23286/21 проводити без участі ОСОБА_2 .

Суд, заслухав пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові із зверненням від 10.05.2021 (Т. 1, а.с. 47-49) відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У вказаному зверненні повідомила Інспекцію про те, що судовим рішенням у справі № 813/5744/15, яке набрало законної сили, встановлено, що будівництво на об`єкті «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 » проводилося у серпні-вересні 2015 року. Зазначила, що декларація за амністією та заява ОСОБА_2 з додатками є недостовірними даними, оскільки до 09 квітня 2015 року цей об`єкт не був збудований. Вказала, що вищезазначеним судовим рішенням також встановлено ряд порушень на об`єкті будівництва. Позивачка повідомила відповідача, що рішення суду у справі № 813/5744/15 винесене на користь третьої особи ОСОБА_3 , спадкоємцем першої черги якої є позивачка.

ОСОБА_1 зазначила, що у порядку нагляду ДАБІ України видано ряд приписів відповідачу, зокрема, щодо проведення перевірки об`єкта будівництва ОСОБА_2 , але через відсутність забудовника таку не проведено. Також повідомила, що Інспекцією ДАБК у м. Львові у зв`язку із скасуванням містобудівних умов і обмежень, виданих у 2014 році третій особі у справі, у 2019 скасовано повідомлення про початок ведення будівельних робіт через порушення. Вказала, що ОСОБА_2 не усунула встановлених порушень відтак подала недостовірні дані у декларації про готовність за амністією. У зв`язку з зазначеним просила відповідача перевірити достовірність даних, поданих при реєстрації декларації про готовність за амністією, зареєстрованою 05.04.2021 за № ЛВ 02, тобто перевірити документацію технічної інвентаризації, заяву ОСОБА_2 про прийняття в експлуатацію об`єкта «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 », технічний паспорт, декларацію про готовність вказаного об`єкта до експлуатації з усіма необхідними додатками відповідно до зазначеної у відповіді № 0006-вих-31868 від 19.04.2021 інформації; скасувати реєстрацію декларації про готовність за амністією, зареєстрованою 05.04.2021 за № ЛВ 02 на об`єкт будівництва «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 » у зв`язку з поданими недостовірними даними. Просила також повідомити її за вказаним номером телефону про місце, час і дату розгляду цього звернення від 10.05.2021 для можливості скористатись правом і бути присутньою при його розгляді.

Вказане звернення зареєстроване у СЕД Львівської міської ради за вх. № З-Л-26240-0006 від 14.05.2021.

Аналогічного змісту звернення зареєстроване у СЕД Львівської міської ради за вх. № № З-Л-26095-0006 від 14.05.2021 (Т. 1, а.с. 45-46).

Листом відповідача від 03.06.2021 № 0006-вих-47024 надано відповідь позивачці на її звернення від 10.05.2021, що зареєстроване у відділі «Центр надання адміністративних послуг м. Львова» Львівської міської ради від 14.05.2021 за № З-Л-26240-0006, отримане Інспекцією 17.05.2021. Вказав, що відповідно до п. 10 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, реєстрацію декларації може бути скасовано зокрема у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними в декларації), наведених у зареєстрованій декларації. Зазначив, що згідно з п. 2 абз. 6 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», підставою для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів. Разом з тим повідомив, що у силу приписів ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 за № 533, перевірки можуть проводитися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт, тобто тих об`єктів, які знаходяться в процесу будівництва та до оформлення права власності на майно. Оскільки на вказаний заявницею об`єкт будівництва оформлено право власності, відтак підстави для проведення перевірки відсутні. Щодо повідомлення ОСОБА_1 про час і дату розгляду звернення вказав, що право, встановлене статтями 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» не є абсолютним і залежить від певних умов та обставин. Повідомив, що розгляд звернення позивачки відбувався керівником одноособово, тобто без обов`язкового виклику та присутності заявника.

Листом відповідача від 03.06.2021 № 0006-вих-47044 надано відповідь позивачці на її звернення від 11.05.2021, що зареєстроване у відділі «Центр надання адміністративних послуг м. Львова» Львівської міської ради від 14.05.2021 за № З-Л-26095-0006, отримане Інспекцією 17.05.2021. Вказана відповідь обґрунтована аналогічними доводами як ті, що викладені в листі від 03.06.2021 № 0006-вих-47024 (а.с. 59).

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 41 вказаного Закону передбачено, що державним архітектурно-будівельним контролем є сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Проведення позапланових перевірок з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових перевірок, передбачених абзацом десятим цієї частини.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання суб`єктами містобудування (замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, врегульована Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (далі Порядок № 553).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу (пункт 6 Порядку № 553).

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (пункт 7 Порядку № 553).

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

вимога головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

вимога правоохоронних органів щодо проведення перевірки, складена на підставі ухвали слідчого судді.

На виконання пункту 71 Порядку № 553, з метою розгляду отриманих звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, при органі державного архітектурно-будівельного контролю утворюється комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності (далі - комісія), яка здійснює колегіальний розгляд звернень фізичних чи юридичних осіб протягом десяти робочих днів з дати їх надходження.

Керівник органу державного архітектурно-будівельного контролю затверджує склад комісії та визначає її чисельність. До складу комісії входять посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю не пізніше ніж за чотири дні до дня розгляду заяви повідомляє заявнику та замовнику про час і місце засідання Комісії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті зазначеного органу та додатково телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у зверненні) або з використанням електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у зверненні, доданих до нього документах).

Розгляд звернень здійснюється за участю заявника та замовника або їх представників. Заявник, замовник та/або їх представники мають право надавати пояснення та подавати додаткові матеріали з питань, зазначених у зверненні, з обов`язковим відображенням відповідної інформації у протоколі.

У разі неявки замовника або його представника після належного їх повідомлення у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту, заява розглядається без його участі. У разі неявки заявника розгляд заяви переноситься на іншу дату, про що замовник і заявник повідомляються у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту. У разі повторної неявки заява залишається без розгляду.

За результатами розгляду звернення комісія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини персонального складу комісії. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним.

Висновок комісії повинен обов`язково містити: дату та місце проведення засідання комісії; склад комісії, що здійснювала розгляд звернення, та результати голосування ("за", "проти" чи "утримався"); реквізити та суть звернення; рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення.

З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, видається наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки.

Отже, зміст вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Для розгляду таких звернень, органом державного архітектурно-будівельного контролю утворюється колегіальний орган комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності.

Після розгляду звернення за участю заявника та замовника або їх представників, комісія приймає рішення, яке має містити рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення. Такі рекомендації мають враховуватись органом державного архітектурно-будівельного контролю при вирішенні питання щодо прийняття наказу про проведення позапланової перевірки.

Під час розгляду справи судом установлено, що 14.05.2021 до Інспекції ДАБК у м. Львові надійшли звернення ОСОБА_1 про проведення перевірки об`єкта будівництва «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 », у зв`язку із порушенням забудовником будівництва містобудівного законодавства.

У вказаних зверненнях позивачка також просила повідомити її за вказаним номером телефону про місце, час і дату розгляду цього звернення від 10.05.2021 для можливості скористатись правом і бути присутньою при його розгляді.

Зі змісту листів відповідача від 03.06.2021 № 0006-вих-47024 та від 03.06.2021 № 0006-вих-47044 слідує, що позивачці відмовлено у проведенні запитуваної перевірки. Щодо повідомлення ОСОБА_1 про час і дату розгляду звернення відповідач вказав, що право, встановлене статтями 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» не є абсолютним і залежить від певних умов та обставин. Повідомив, що розгляд звернення позивачки відбувався керівником одноособово, тобто без обов`язкового виклику та присутності заявника.

Стверджуючи про правомірність оскаржуваного рішення, Інспекція ДАБК у м. Львові вказує на врахування всіх повідомлених обставин та обґрунтованість висновків щодо відсутності підстав для проведення позапланової перевірки об`єкта будівництва «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 ».

Втім, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на таке.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовано Законом України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон № 393/96-ВР).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненням громадян необхідно розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (ч. 4 ст. 3 Закону № 393/96-ВР).

В силу положень статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Як передбачено статтею 19 Закону№ 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач зобов`язаний був запросити позивачку для розгляду його скарги, оскільки, в протилежному випадку, унеможливлюється практична реалізація права заявника особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31.01.2019 у справі № 826/12287/16, від 28.11.2018 у справі № 820/4881/17, від 31.10.2019 у справі № 826/13435/15 та від 24.10.2019 у справі № 826/5333/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Як встановлено судом, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові не вжито всіх передбачених Порядком № 553 та Законом № 393/96-ВР заходів щодо розгляду звернення ОСОБА_1 , а саме: не створено комісії з розгляду звернень фізичних чи юридичних осіб, не повідомлено позивачку про час і місце засідання такої комісії, не прийнято висновку за результатами розгляду звернення позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищенаведені приписи нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем при розгляді заяви позивачки порушено вимоги законодавства України, а тому вимоги позивачки є частково обґрунтованими і підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.05.2021 та від 11.05.2021 та зобов`язання відповідача вирішити питання, викладені у зверненнях ОСОБА_1 від 10.05.2021 та від 11.05.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо інших доводів позивачки, наданими позивачкою, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені позивачкою, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Крім того суд зазначає, що оскільки відповідачем порушено порядок розгляду звернень позивачки, та з огляду на висновки суду про необхідність розгляду звернень ОСОБА_1 на відповідній комісії, суд дійшов висновку, що оцінку діям відповідача щодо непроведення перевірки об`єкта будівництва «Реконструкція сараю під житловий будинок літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 » може бути надано після прийняття належного рішення, з урахуванням висновків суду.

Щодо вимоги позивачки про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту відповідачем суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми слідує, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивачка не навела аргументованих доводів та не надала доказів того, що саме рішення суду у цій справі не буде виконано відповідачем, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені її права. Тому така вимога позивачки не підлягає задоволенню.

Щодо встановлення термінів виконання судового рішення, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 372 КАС України в разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У цьому випадку суд не бачить підстав для встановлення такого способу виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, сума сплаченого позивачкою судового збору підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (79034 м. Львів вул. Угорська 7А; код за ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.05.2021 та від 11.05.2021.

3. Зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові вирішити питання, викладені у зверненнях ОСОБА_1 від 10.05.2021 та від 11.05.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 28.07.2022.

Суддя Р.П. Качур