Справа № 520/4168/22
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

29 липня 2022 року Справа № 520/4168/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, , яке зареєстровано за адресою: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при звільненні грошової компенсації за невикористані відпустки: за 2016 рік у кількості 30 діб, за 2017 рік у кількості 43 доби, за 2018 рік 30 діб.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області, , яке зареєстровано за адресою: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5 на користь позивача грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік у кількості 30 діб, за 2017 рік у кількості 43 доби, за 2018 рік 30 діб, у загальному розмірі 50 204 грн. 26 коп. (п`ятдесят тисяч двісті чотири гривні двадцять шість копійок).

Ухвалою суду від 25.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтування вказаного клопотання відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 15.09.2019 № 15 о/с був звільнений з органів Національної поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач вважає, що позивачем не було дотримано встановленого законодавцем строку для звернення до суду.

Суд дослідивши подане клопотання та матеріали справи дійшов до наступного висновку.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з цим, Конституційним Судом України у рішенні від 15.10.2013, № 8-рп/2013 "У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до приписів статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до положень Закону України "Про оплату праці" та Кодексу законів про працю України заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо є частиною заробітної плати та мають бути виплачені у день звільнення працівника, а тому звернення до суду з вимогами про зобов`язання її виплатити не обмежується будь-яким строком.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 04 травня 2018 року по справі №808/858/16.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи все вищевикладене та враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2016-2018, які на думку позивача не були нараховані та виплачені, суд дійшов висновку, що звернення до суду з даними вимогами не обмежується будь-яким строком, а відтак позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Таким чином, клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду необґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 169, ст. 248, ст.256, ст. 293, ст. 295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Бідонько А.В.