Справа № 340/10417/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2022 року м. Дніпросправа № 340/10417/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року (суддя Кравчук О.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 29.04.2022 року) в справі №340/10417/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

14.12.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернулась з позовом до Головного управління ПФУ у Хмельницькій області (далі по тексту відповідач-1), Головного управління ПФУ у Кіровоградській області (далі по тексту відповідач-2) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший від 01.12.2021 року №79; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 №889 -VIII, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за весь період, починаючи з 25.11.2021 року за матеріалами пенсійної справи, сформованої 25.08.2021 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2021 року №79, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 25.11.2021 року щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», зарахувавши ОСОБА_1 період її роботи на посадах державної митної та податкової служби з 11.07.1995 року по 24.11.2021 року до стажу державної служби та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви з урахуванням висновків суду; стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 340,50 грн та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1165,5 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та витрати по сплаті судового збору у розмірі 340,50 грн і судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1165,5 грн - за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління ПФУ у Кіровоградській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що з 25 серпня 2019 року позивач вже перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 25.11.2021 року позивач звернулась до головного управління з заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної згідно норм Закон № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII. Однак, пенсія державного службовця їй не може бути призначена у зв`язку з тим, що у позивача недостатньо стажу, працювала на посадах, які не підпадають під поняття посад віднесених до державної служби. Апелянт вказував, що державний службовець є той, хто займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців, ч. 4. цієї статті передбачено, що визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняних посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Та відповідно до п. 10 та п. 12 Прикінцевих положень Закону № 889 «Про державну службу» передбачено право державних службовців на призначення пенсій відповідно до закону. Пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 призначаються особам які досягли пенсійного віку, а саме 60 років, мають страховий стаж: жінки - 30 років, не отримують призначену пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723. Апелянт вказував, що ОСОБА_1 на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889, а саме, на 01.05.2016 року повинна була займати посаду державної служби та мати не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723, на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 повинна була мати не менше як 20 років на посадах, віднесених до категорії посад державної служби визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723. Періоди роботи посадових осіб на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Апелянт вказував, що на день набрання чинності Закону України №889-VIII, тобто з 01.05.2016 року, стаж державної служби ОСОБА_1 склав 2 роки 11 місяців 6 днів.

Також з рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління ПФУ у Хмельницькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-УШ «Про державну службу» Закон № 3723-XII втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Отже, особи, мають право на пенсію у разі, якщо, на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIІІ «Про державну службу» мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Апелянт вказував, що відповідно до п. 17. ч. 2 ст. 3 Закону №889-VІІІ дія цього Закону не поширюється на, зокрема осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Положеннями частини 1 статті 569 Митного кодексу України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України. Згідно Порядку №283 (чинного до набрання законної сили Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року), було встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів, на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 та вкладення в трудову книжку НОМЕР_2 від 25 червня 1961 року, 11.07.1995 року ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора Кіровоградської митниці та прийнята присяга державного службовця України, 17.02.1998 року позивачці присвоєно персональне звання Інспектор митної служби II рангу та в подальшому присвоювались інші спеціальні звання, у подальшому, присвоєно XI ранг державного службовця, та 01.01.2014 року присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи III рангу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Відповідно до змісту оспорюваного рішення, що винесене відповідачем, щодо віку та страхового стажу у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зауваження відсутні. Щодо стажу державної служби, якого, на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, бракує ОСОБА_1 , для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», то пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. За змістом статті 569 Митного кодексу України, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами, посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Суд першої інстанції вказував, що відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Передбачено, що період роботи (служби) осіб в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Також відповідно до статті 342 ПК України посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Отже, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів, яким присвоєно персональні звання. Посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митних та податкових органів, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців. З 11 липня 1995 року по 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 працювала в митних та податкових органах на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, 11 липня 1995 року склала Присягу державного службовця. ОСОБА_1 у зв`язку із реорганізацією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, переведено до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградської області та присвоєно 5 ранг державного службовця, працювала до припинення державної служби у зв`язку із звільненням 24 листопада 2021 року. На момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» позивачка мала стаж державної служби понад 20 років, а тому твердження відповідачів про відсутність у неї необхідного стажу для призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» є безпідставними. Позивачка має права на переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, проте, обрахунок розміру пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» відповідачем не проведений, зважаючи на те, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, та з метою ефективного захисту порушеного права позивачки, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2021 року щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» відповідно до статті 37 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723.

Суд першої інстанції вказував, що пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 908 грн. та витратила на професійну правничу допомогу 3500,00 грн. Сума витрат на професійну правничу допомогу сплачена позивачем адвокату Осіповій Ю.Ю. згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 2/22 від 24 січня 2022 року на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 10 грудня 2021 року, додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2021 року, детального опису та акту виконаних робіт до вказаного договору. Витрати позивачки на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами та є пропорційними до складності справи. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, наслідком є покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у тому числі й витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що з 25.08.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 11.07.1995 року по 24.11.2021 року працювала в митних та податкових органах на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. ОСОБА_1 11.07.1995 року склала присягу державного службовця. У період з 11 липня 1995 року по 30 серпня 2013 року працювала у Кіровоградській митниці та ОСОБА_1 були присвоєні персональні та спеціальні звання: Інспектор митної служби 2 рангу, Інспектор митної служби 1 рангу, Радник митної служби 3 рангу. 02 вересня 2013 року ОСОБА_1 переведено до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області та присвоєно 11 ранг державного службовця. 01 січня 2014 року присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи 3 рангу, 20 серпня 2015 року присвоєно чергове спеціальне звання - радника податкової та митної справи 2 рангу. 20 вересня 2019 року, у зв`язку із реорганізацією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, ОСОБА_1 переведено до Головного управління ДПС у Кіровоградської області та присвоєно 5 ранг державного службовця. В Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області ОСОБА_1 працювала до припинення державної служби у зв`язку із звільненням 24 листопада 2021 року.

Встановлено, що 25.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Кіровоградській області із заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію державного службовця, до заяви додала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №78 від 25.11.2021 року та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №77 від 25.11.2021 року.

Листом Головного управління ПФУ в Кіровоградській області від 07.12.2021 року №1100-0201-8/51482 ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області їй відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший, надано копію рішення від 01.12.2021 №79. Головне управління ПФУ в Хмельницькій області відмовило позивачці в переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця, вказуючи на недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для призначення пенсії у відповідності ст. 37 Закону України «про державну службу» після 01 травня 2016 року, слід дотриматись певних вимоги, зокрема мати відповідний вік та стаж роботи на посадах віднесених до посад державної служби.

Суд зазанчає, що ОСОБА_2 станом на 01.05.2016 року вже мала стаж не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Установлюються такі категорії посад державних службовців: перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади; четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами.

Суд звертає увагу, що присягу державного службовця ОСОБА_1 прийняла 11.07.1995 року, під час роботи у органах митниці та податкової служби їй присвоювались ранги державного службовця, зокрема 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у Кіровоградської області присвоєно 5 ранг державного службовця.

Згідно ст. 569 Митного кодексу України, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України. Особи, вперше прийняті на службу до органів доходів і зборів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Відповідно до ст. 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до ст. 342 ПК України посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України. Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну служби» та іншими законами.

Згідно п. 9 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців. Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10. Спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.

Таким чином, працівники митних та податкових органів є державними службовцями на них розповсюджується правове регулювання Закону України «Про державну службу» у тому числі при обрахунку стажу, при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 344 ПК України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону України «про державну службу» №3723-XII, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Позивач має відповідний стаж роботи на посадах державної служби, тому має право на розгляд її заяви про призначення пенсії у відповідності Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Згідно статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі задоволення позову повністю або частково. Суд повинен враховувати понесені стороною судові витрати під час розгляду позову.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частин 1 3 ст. 132, частин 1 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено, між ОСОБА_1 та адвокатом Осіповою Ю.Ю. 10.12.2021 року укладено договір про надання правничої допомоги. Згідно договору адвокат зобов`язувався надати клієнтові правову допомогу при зверненні до суду щодо оскарження рішення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області. Додатком № 1 від 12.12.2021 року визначено перелік правничих послуг, які клієнт отримує від адвоката та їх вартість.

Між сторонами підписано акт надання послуг від 24.01.2022 року. Надано детальний опис виконаних робіт.

Адвокатом Осіповою Ю.Ю. виписано рахунок на оплату № 2/22 від 24.01.2022 року на суму 3500,00 грн. ОСОБА_1 сплатила адвокату Осіповій Ю.Ю. 3500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 2/22 від 24.01.2022 року.

Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу, отриману стороною по справі не суб`єктом владних повноважень, підлягають розподілу разом з всіма витратами за правилами загального відшкодування понесених судових витрат.

Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позов підписано адвокатом Осіповою Ю.Ю., відповідь на відзив готувала та подала адвокат Осіпова Ю.Ю.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З урахуванням співмірності, об`єму роботи, подання позову, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно відшкодовано за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно 3500,00 грн., як витрати позивача на правничу допомогу при розгляді справи.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року в справі №340/10417/21 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова