Справа № 183/8110/21(2-а/183/128/21)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2022 року м. Дніпросправа № 183/8110/21(2-а/183/128/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 року в адміністративній справі №183/8110/21(2-а/183/128/21) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Кравчука Олександра Петровича, Управління патрульної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Кравчука Олександра Петровича у якому просив скасувати постанову серії ЕАН № 4476974 від 12 липня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 липня 2021 року відповідачем 2 винесено постанову серії ЕАН № 4476974 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за перевищення обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31 та порушення п.12.9.б ПДР України. Позивач зазначає, що дійсно він 12 липня 2021 року керуючи власним автомобілем «Тойота-Камрі» державний номер НОМЕР_1 , разом з дружиною повертався із відпочинку в м.Моршин Львівської області. Коли він з дозволеною швидкістю рухався по автошляху на території Тернопільської області, його зупинив працівник поліції, який тримав в руці пристрій «TruCAM». На питання водія про причину зупинки, йому повідомили про перевищення швидкості в населеному пункті, хоча знаку « 5.45» він не бачив. Заперечення позивача про те, що прилад для вимірювання швидкості повинен бути зафіксований стаціонарно, не були прийняті відповідачем 2. У клопотанні про надання можливості скористатися правовою допомогою, йому відмовлено. Поліцейські стали вести себе агресивно, та склали на водія ще й протокол за ч.1 ст.130 КУпАП про нібито керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та відмову від проходження медичного огляду. Копію постанови позивачу не вручили.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 року в адміністративній справі №183/8110/21(2-а/183/128/21) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Кравчука Олександра Петровича, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подаа апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2021 року відповідачем 2 винесено постанову серії ЕАН № 4476974 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Як зазначено у постанові, 12 липня 2021 року о 11:56 год. в смт.Велика Березовиця Тернопільської області, на автомобільній дорозі М-19, 331 км., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Camry державний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті рухався зі швидкістю 96 км/год., при дозволені швидкості 50 км/год., яка вимірювалася приладом Трукам Тс 008352 , чим порушив п. п. 3.29, 3.31, 30.3 ПДР України.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, а також, оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Варто зазначити про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги посилання позивача на те, що відповідачем незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Так, з матеріалів справи, зокрема з відеозапису нагрудної камери поліцейського, слідує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідне клопотання про надання можливості скористатися послугами адвоката.

Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Колегія суддів зауважує, що такі дії відповідача, щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, порушують право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З урахуванням заявленого позивачем клопотання, відповідач не був позбавлений можливості відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення на інший день, повідомити водія про дату, час та місце розгляду справи, тим самим надавши особі можливість залучити до участі у розгляді справи - адвоката.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповною мірою з`ясував всі обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку постановляючи оскаржене рішення, а тому колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Частиною 6 ст.139 КАС України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю, то слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1135,00 грн. За подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн., відповідно до квитанції про сплату судового збору від 22.11.2021 року (а.с.14) та за подання апеляційної скарги у розмірі 681,00 грн. від 18.02.2022 року (а.с.53).

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами частини 7 статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правничої допомоги: опис робіт, квитанція на підтвердження оплати послуг адвоката на суму 10 000 грн.

З урахуванням співмірності та пропорційності витраченого часу, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме у сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 року в адміністративній справі №183/8110/21(2-а/183/128/21) - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.07.2021 року серії ЕАН № 4476974 поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Кравчука Олександра Петровича, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУПАП.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривні та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова