Справа № 620/2972/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/2972/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 16.02.2022 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФ України в Чернігівській області, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зарахування в одинарному розмірі її стажу роботи на посаді медичного працівника в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні за період з 01.01.2004 по 30.06.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 01.09.2021 та зарахувати стаж роботи в подвійному розмірі за період з 01.01.2004 по 30.06.2020, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позов мотивовано тим, що оскільки нормами статті 16 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються у частині визначення права на пенсію за вислугою років, наявні підстави для зарахування їй стажу роботи після 01.01.2004 у подвійному розмірі.

Ухвалою судді від 16.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, установлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому він позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити та зазначив, що позивач просить зарахувати період роботи на посаді медичного працівника за період з 01.01.2004 у подвійному розмірі саме до її страхового стажу, який впливає на розмір пенсії, що чинним законодавством не передбачено. Крім того, ГУПФУ в Чернігівській області звернуло увагу, що поняття «страховий стаж» було введено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак Закон України «Про пенсійне забезпечення» не регулював та не міг регулювати порядок обчислення страхового стажу. У свою чергу, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає можливість зарахування до страхового стажу за раніше діючим порядком лише періодів роботи, які є стажем роботи для призначення пенсії та набуті до 01.01.2004.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 в період з 08.09.1986 по 21.02.1991 та з 11.06.1996 по сьогодні працює медичним працівником у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідними довідками (а.с. 25-31).

З 19.04.2014 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З метою перевірки вірності нарахування пенсійних виплат, позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо порядку обрахунку належної їй пенсії (а.с. 13).

Після отримання відповіді на запит ОСОБА_1 було встановлено, що її стаж роботи за період з 08.09.1986 по 21.02.1991 та з 11.06.1996 по 31.12.2003 нараховується у подвійному розмірі, а починаючи з 01.01.2004 по 30.06.2020 в одинарному (а.с. 14-15, 22-24).

У зв`язку з наведеним, позивач звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про проведення відповідного перерахунку її пенсії (а.с. 17-18).

Листом від 08.02.2022 ГУПФУ в Чернігівській області у проведенні позивачу перерахунку пенсії відмовило, посилаючись на положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 19-20).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам спору, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до матеріалів справи позивач у період з 08.09.1986 по 21.02.1991 та з 11.06.1996 і на даний час працює медичним працівником у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні.

Пенсійний орган зарахував у подвійному розмірі стаж роботи позивача до 01.01.2004 та зазначив, що для зарахування у подвійному розмірі стажу роботи з 01.01.2004 відсутні законні підстави.

Обґрунтовуючи таку позицію, ГУПФУ в Чернігівській області зазначало, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню у подвійному розмірі у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 24 якого встановлено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, такі доводи відповідача суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що за змістом пункту 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно із пунктом 3 статті 40 Закону №1058-IV у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, суд зазначає, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року по справі №689/872/17.

Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача про протиправність відмови ГУПФУ в Чернігівській області щодо зарахування у подвійному розмірі стажу роботи ОСОБА_1 на посаді медичного працівника в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні за період з 01.01.2004 по 30.06.2020 та необхідність зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок пенсії.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зарахування в одинарному розмірі стажу роботи ОСОБА_1 на посаді медичного працівника в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні за період з 01.01.2004 по 30.06.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.09.2021 перерахунок пенсії, зарахувавши стаж роботи за період з 01.01.2004 по 30.06.2020 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна