Справа № 360/1592/22
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 серпня 2022 року Справа № 360/1592/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2022 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області Григорова О.О. від 02.06.2022 № 1087 «Про покарання окремих поліцейських ГУНП в Луганській області» в частині пункту 3 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Ухвалою суду від 18.07.2022 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу залишено без руху; запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання цієї ухвали усунути зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви шляхом надання: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтування поважності пропуску такого пропуску з мотивів викладених в даній ухвалі; заяву із зазначення вірного переліку документів долучених до позову.

На виконання ухвали суду від 18.07.2022 ОСОБА_1 подано нову заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що 13.06.2022 позивача ознайомили та надали копію наказу № 1087 від 02.06.2022 «Про покарання окремих поліцейських ГУНП в Луганській області», у п. 3 якого зазначено про покарання ОСОБА_1 у вигляді догани з посиланням на Дисциплінарний статут та інші нормативні документи. З вищевказаним наказом позивач не згодна, вважає його протиправним та таким, що прийнятий із прямим порушенням вимог закону, а тому таким, що підлягає скасуванню у частині п. 3 наказу. Позивачем 15.06.2022 був поданий рапорт за вх. ВДЗ № 3151 щодо ознайомлення з матеріалами службового висновку та отримання відповідних копій. Доступ до вказаних вище документів надано лише 07.07.2022. Під час вивчення документів службового розслідування виявлені ряд недоліків, та відсутність ряду документів відповідно до яких вказано на докази вини.

У зв`язку із викладеним, та враховуючи, що у позивача не було можливості та достатньо часу зібрати докази невинуватості і викласти обґрунтування своїх позовних вимог, чого прямо вимагає КАС України, та останні документи були надані лише 12.07.2022, а 15 денний строк для подання цього позову закінчився 28.06.2022, виникла необхідність у подачі заяви про поновлення строків для подачі позову.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Частиною другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, наголошує, що навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Своєю чергою, тривала пасивна поведінка особи не вказує про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною першою та другою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Статтею 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану

Абзацом 1 частини четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивач обізнана із зазначеними нормами, про що зазначає у позовній заяві самостійно.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 19.04.2022 № 7300, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, норми права мають забезпечувати однозначні орієнтири правомірності поведінки як суб`єктів приватного, так і публічного права, а також не повинні суперечити одна одній та мають взаємно узгоджуватись.

При цьому, завжди існує імовірність протиріч між нормами права, що є негативним явищем. Юридичною практикою вироблено декілька підходів до розв`язання протиріччя у застосуванні конкуруючих між собою норм (норми є конкуруючими у випадку ситуації, за якої вони за своїм безпосереднім змістом регулюють одну й ті ж правовідносини).

Змістовні колізії - це колізії, що виникають внаслідок часткового збігу обсягів регулювання правовідносин різними нормами права, обумовлені специфікою суспільних відносин та пов`язані з поділом норм права на загальні, спеціальні та виняткові.

Ця специфіка полягає у тому, що обидва юридичних склади відповідають фактичній ситуації, однак зрозуміло, що необхідно застосовувати більш спеціальний припис: lex specialis derogat legi generali. Загальніша норма не застосовується до тих ситуацій, в яких є ознаки, що відповідають більш спеціальній нормі.

При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (пункт 69 рішення у справі «Ніколова проти Болгарії», заява № 7888/03, пункт 15 рішення у справі «Баранкевич проти Росії», заява № 10519/03).

З аналізу наведених норм, враховуючи введення воєнного стану на момент виникнення спірних правовідносин, спеціальною нормою, яка встановлює строк оскарження спірного наказу є стаття 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тобто застосовується 15 денний строк, що не заперечується позивачем.

Позивачем оскаржується саме наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Тобто при вирішенні питання щодо строку звернення до суду підлягає застосуванню саме абзац 1 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку проте, що приписи статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пов`язують перебіг строку оскарження спірного наказу саме з днем ознайомлення з наказом, а не матеріалами, які стали підставою його складання та/або ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Позивач ознайомилась із спірним наказом 13.06.2022, про що самостійно вказала у позовній заяві, а до суду звернулась лише 13.07.2022 (дата формування позову в підсистемі «Електронний суд»), тобто із пропуском 15 денного строку.

З наведеного, суд вважає безпідставним посилання позивача на положення статті 287 КАС України, оскільки вказана стаття визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, як то перебування на лікуванні, у відрядженні в зону бойових дій, тощо, позивачем не зазначено.

Враховуючи приписи частини другої статті 77 КАС України, суд критично оцінює посилання позивача на підставу для поновлення строку звернення до суду - неможливість своєчасно вивчити процесуальні документи з метою збору підтвердження належним чином своєї невинуватості та об`єктивної істини у даному випадку, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вказані законодавчі положення, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних причин неможливості своєчасного звернення позивача до суду з цим позовом, а наведені причини пропуску строку звернення до суду не поважними.

Крім того, з позиції суду виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

З огляду на вищевикладене, позовна заява підлягає поверненню у зв`язку з не усуненням недоліків.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги, а тому позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 123, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.В. Смішлива