Справа № 340/2274/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2022 року м. Дніпросправа № 340/2274/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 року (головуючий суддя Брегей Р.І.)

в адміністративній справі №340/2274/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог Міністерство юстиції України, про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся 22.04.2022 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зазначивши третьою особою без самостійних вимог: Міністерство юстиції України. Просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17 лютого 2022 року (ВП №68548618).

Позов обґрунтовано тим, що Міністерство юстиції України не виконало рішення суду про поновлення на роботі, а Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчив виконавче провадження. Зазначив, що, прийнявши наказ про поновлення на посаді, боржник не допустив до роботи. Зауважив, що у зв`язку з припиненням юридичної особи працедавця у боржника виник обов`язок працевлаштувати на посаду в штаті правонаступника владних повноважень.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виконавча служба правомірно закінчила виконавче провадження на підставі припису пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Суд зробив висновок про неможливість допуску ОСОБА_1 до виконання трудових обов`язків начальника Управління 2 станом на дату (29 жовтня 2021 року) прийняття рішення Міністерства про поновлення на роботі, оскільки юридична особа працедавця припинена 16 квітня того ж року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач, будучи поінформованим про зміну обставин, які заважають належному виконанню рішення суду у зв`язку з ліквідацією органу, всупереч законодавству прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження, не вирішивши питання щодо можливої зміни чи встановлення іншого способу і порядку виконання судового рішення. Також судом першої інстанції, на думку позивача, не враховано, що роботодавцем позивача є Міністерство юстиції України, яке з метою належного виконання рішення суду мало не формально виносити наказ про поновлення в неіснуючій на той момент установі, а ввести відповідну посаду в структуру та штатний розпис правонаступника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та забезпечити позивачеві допуск до роботи за відповідною посадою. Зазначає, що ліквідація Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не означає фактичне виконання рішення суду. Роботодавець позивача Міністерство юстиції України ліквідовано не було, тому саме на останньому лежав обов`язок забезпечити позивачу поновлення на посаді та можливість доступу до виконання трудових обов`язків, а державний виконавець мав належним чином контролювати вказаний процес. Зауважує, що поновлення повинно відбуватись на посаді органу правонаступника боржника Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що рішення суду виконано, що підтверджується наказом від 29.10.2021 року про поновлення на роботі. Також зазначає, що статтею 383 КАС України передбачено право звернення позивача до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Вважає, що виконавчі дії лежать за межами спірних правовідносин щодо спору про поновлення на роботі, оскільки державний виконавець має повноваження щодо виконання рішення суду, а не щодо розгляду спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.09.2020 року Кіровоградський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі №340/221/20, яким задовільнив позов ОСОБА_1 до відповідачів Міністерства юстиції України та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо поновлення на роботі (а.с.62-75):

- зобов`язав Міністерство юстиції України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 року та допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

03 вересня 2020 року у справі №340/221/20 видано виконавчий лист (а.с.17).

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №340/221/20 в частині поновлення на роботі залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року (а.с.76-83).

Постановою Верховного Суду від 20.09.2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №340/221/20 змінено: викладено пункт 3 резолютивної частини у такій редакції: поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 27.12.2019 року.

В іншій частині Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №340/221/20 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року залишено без змін (а.с.84-95).

29.10.2021 року Міністерство юстиції України прийняло наказ №2607/к, яким ОСОБА_1 поновлено з 27.12.2019 року на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.58).

При цьому, з 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 обіймав посаду державної служби у іншому органі державної влади (а.с.129-134).

Водночас, 16.04.2021 року Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області припинена як юридична особа (а.с.122-123).

У січні 2022 року стягувач звернувся до виконавчої служби зі заявою про примусове виконання рішення суду у справі №340/221/20 (а.с.14).

08.02.2022 року Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №68548618 за виконавчим листом у справі №340/221/20, боржником зазначено Міністерство юстиції України щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.17).

Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №340/221/20, який видано 03.09.2020 року.

17.02.2022 року державним виконавцем прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі припису пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду (а.с.20).

Позивач вважає протиправною Постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2022.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є протиправність/правомірність Постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2022 (а.с. 59).

Так, статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) встановлені підстави закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини 139 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, для закриття виконавчого провадження ВП №68548618 Боржник (Міністерство юстиції України) має виконати рішення суду у справі №340/221/20 чітко у спосіб, який встановлено законом, а виконавча служба має перевірити виконання.

Водночас, в разі, якщо змінюються будь-які обставини, що заважають виконанню рішення суду, то КАС України допускає зміну способу і порядку виконання.

Так, приписами частини 1 статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №340/221/20 (з урахуванням Постанови Верховного Суду від 20.09.2021 року) є абсолютно чітким і зрозумілим:

- зобов`язано Міністерство юстиції України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 27.12.2019 року.

Приписами частин 1-2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) (в редакції від 10.03.2021 року) встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що Боржник (Міністерство юстиції України) видав наказ №2607/к від 29.10.2021 року, яким ОСОБА_1 поновлено з 27.12.2019 року на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.58).

Отже, рішення суду у справі №340/221/20 виконане фактично та у повному обсязі.

Як наслідок, у відповідності до приписів частин 1-2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), державний виконавець мав правові підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №68548618 за виконавчим листом №340/221/20.

Приписами частини 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що Верховний Суд сформував правовий висновок, який враховано судом першої інстанції, а саме «виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків» (п.51 постанови Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №709/1465/19) (а.с.136-141).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що припинення юридичної особи Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відбулося 16.04.2021 року, при цьому, наказ №2607/к про поновлення позивача на роботі видано 29.10.2021 року.

Водночас, виконавчий лист у справі №340/221/20 видано 03.09.2020 року.

Матеріалами справи підтверджується, що з 03.08.2020 року по 14.04.2021 року позивач обіймав посаду державної служби у іншому органі державної влади: в Міністерстві розвитку громад та територій України займав посаду заступника директора департаменту начальника відділу північних регіонів департаменту впроваджених пріоритетних проектів регіонального розвитку шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2, що підтверджується записами трудової книжки позивача (а.с. 132).

Постановою Верховного Суду від 20.09.2021 року прийнято остаточне рішення у справі №340/221/20 (зобов`язано Міністерство юстиції України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 27.12.2019 року) (а.с.84-95).

На виконання постанови Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі №340/221/20 Міністерство юстиції України видано наказ №2607/к від 29.10.2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 27.12.2019 року.

Після видання наказу про поновлення на роботі позивач звернувся 29.01.2022 до державного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №340/221/20 (а.с. 14).

В заяві про примусове виконання рішення ОСОБА_1 зазначив, що з 16.04.2021 року Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області припинено, правонаступником його є Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Зазначив, що рішення про поновлення на роботі має бути виконане на рівнозначній посаді в органі правонаступника - Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Виконавче провадження за вказаною заявою відкрито 08.02.2022 року (а.с. 17).

Натомість 17.02.2022 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду (а.с. 20).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки виконавче провадження ВП №68548618 правомірно закінчено на підставі припису пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

При цьому, державний виконавець не має повноважень поновити особу на посаді в органі, який не зазначений в рішенні суду. Державний виконавець має повноваження щодо примусового виконання рішення суду.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції виконавчі дії лежать за межами спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки державний виконавець має повноваження щодо примусового виконання рішення суду, а не щодо розгляду спору.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 272, 287, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 07.07.2022 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 13.07.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова