Справа № 420/6992/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 липня 2022 року

Київ

справа № 420/6992/21

адміністративне провадження № К/990/18459/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі № 420/6992/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОГРАД ОДЕСА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, (далі - скаржник), направлена до суду поштою 13.07.2022.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не може вважатися подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 44.1 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункт 185.1 статті 185, пункт 187.1 статті 187, пункт 188.1 статті 188, пункт 194.1 статті 194, пункти 201.1, 201.10 статті 2О1 Податкового кодексу України, статей 1 і 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справах від 28.05.2021 у справі № 819/357/16, та від 31.05.2021 у справі №802/2103/15-а.

Однак, у справах № 819/357/16 і №802/2103/15-а предметом дослідження була реальність господарських операцій, а висновок Верховного Суду полягає в тому, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У справі ж, у якій подано касаційну скаргу, збільшення грошових зобов`язань відбулось на підставі висновку контролюючого органу про заниження позивачем доходу, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 100312 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 516960 грн. Суди встановили, що в ході перевірки було встановлено відображення у бухгалтерському обліку по рах. 361 та у податкових накладних реалізації автомобілів ПП «ПРАЙД-АГРО» KIA Sportage на загальну суму 445032 грн та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Citroen C4 на загальну суму 620352 грн з частково невірною номенклатурою товару, а саме в частині номерів кузовів автомобілів. Тобто, позивач задекларував дохід від реалізації двох автомобілів, в той час, як за позицією ГУ ДПС було реалізовано чотири. При цьому, на реалізацію двох автомобілів були зареєстровані податкові накладні, а на інші два - ні.

Перевіряючи висновки контролюючого органу, суди попередніх інстанцій звернули увагу на те, що відповідач не заперечує реальність господарських операцій, жодних зауважень щодо змісту первинних документів позивача акт перевірки не містить. Суди, проаналізувавши позицію сторін у справі, дійшли висновку, що, фактично, внаслідок допущеної помилки у зареєстрованих податкових накладних в частині номерів кузовів автомобілів, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «АВТОГРАД ОДЕСА» має двічі задекларувати отримання доходу від реалізації вказаних автомобілів. Тобто, ГУ ДПС наполягає на тому, щоб позивач задекларував податкові зобов`язання з податку на прибуток за операціями з реалізації автомобілів ПП «ПРАЙД-АГРО» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з номерами кузовів, які зазначені у податкових накладних, реалізація яких, однак, не підтверджена жодними первинними документами, що прямо суперечить вимогам ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Підставою для задоволення позовних вимог став висновок судів попередніх інстанцій про те, що матеріалами справи підтверджується реалізація саме двох автомобілів, а не чотирьох. При цьому, помилки у податкових накладних в частині номенклатури товару (номерів кузовів автомобілів) не призводять до заниження податкових зобов`язань та не свідчать про не реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зазначене свідчить про те, що доводи касаційної скарги приведені безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позовних вимог, що свідчить про формальний підхід скаржника до реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх визначення безвідносно до висновків судів у справі, у якій подано касаційну скаргу, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі № 420/6992/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОГРАД ОДЕСА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон