Справа № 705/2015/22
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/2015/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ 595810 від 08.04.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ 595810 від 08.04.2022 року. В позові позивач посилається на те, що 08 квітня 2022 року поліцейським ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Скалієм В.С. було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ 595810 від 08 квітня 2022 року, у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн., згідно якої він нібито порушив п. 2.1 (а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП. Із вищевказаною постановою він не згоден, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правила дорожнього руху України він не порушував. 08 квітня 2022 року він виконував свої обов`язки, оскільки є бійцем 21 PC Добровольчого Українського Корпусу Правий Сектор. В цей день він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу, під час чого їх було зупинено працівниками поліції. Однак, транспортним засобом керував ОСОБА_2 , він був пасажиром та сидів на пасажирському сидінні. З яких підстав працівник поліції прийшов до висновку, що він міг керувати транспортним засобом, перебуваючи у цьому транспортному засобі на місці пасажира з боку від водійського місця - не відомо. До оскаржуваної постанови не додається жодного документу, в тому числі фото й відео спостереження. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні, відповідачем не було вжито таких заходів. У постанові відсутні його підписи та зазначено, що від отримання копії постанови він відмовився. В постанові відсутні дані про понятих, що повинно зазначатись обов`язково у разі відмови особи від підписання та отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Копія постанови від 08.04.2022 працівником поліції йому не вручалась. Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №595810 від 08.04.2022, про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень, та провадження по справі - закрити. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 454 грн.

07 червня 2022 року ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області поновлено позивачу пропущений строк на звернення до суду.

07 червня 2022 року ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

13.07.2022 на адресу суду від ГУНП в Черкаській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач адміністративний позов не визнає та зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ 595810 від 08 квітня 2022 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн. При перевірці інформації працівником поліції про наявність посвідчення водія ОСОБА_1 через логістичний пристрій по ІТС ІПНП, встановлено, що будь-які документи чи відмітки в ІТС ІПНП щодо водія відсутні, в тому числі і посвідчення водія. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, сама незгода позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування відповідної постанови. Оскільки з моменту фіксації правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП минуло більше 30 діб, відеозапис з цифрових нагрудних відеокамер, який здійснювався працівниками поліції 08.04.2022, в порядку визначеному ст.. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» надати неможливо. Тому, посилаючись на вимоги чинного законодавства України, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що 08.04.2022 поліцейським ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Скалієм В.С. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАВ 595810 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 3400 грн., за порушення п. 2.1 (а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка немає права керування таким транспортним засобом - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.04.2022 серії БАВ № 595810, стверджуючи, що не порушував вимоги Правил дорожнього руху, оскільки він автомобілем не керував.

Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фото, пояснення свідків тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять будь-яких доказів безпосереднього вчинення позивачем правопорушення, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було дотримано встановлених положеннями КУпАП процедурних вимог, обов`язкових для виконання особою, що розглядає таку справу, під час розгляду справи судом не надано доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 ч. 2 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, у сукупності, обставини встановлені судом в судовому засіданні, суд вважає, що за таких обставин винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. за ч.2 ст. 126 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, судові витрати у виді судового збору, передбаченого законом «Про судовий збір» за ставкою щодо виду і розміру позовних вимог згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 139, 211, 241-246, 250, 286 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ 595810 від 08.04.2022 року- задоволити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 595810 від 08.04.2022, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Гудзенко