Справа № 120/40/22-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2022 р. Справа № 120/40/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Компанієць Р.Р.,

представника позивача: Юрченко Т.П.,

представника відповідача: Богдашевського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІМЕК" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, зобов`язання вчинити,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІМЕК" (далі ТОВ «АВІМЕК» або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці (далі-відповідач), у якому просило:

визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості від 15.07.2021 № UA401000/2021/000032/2.

визнати протиправною і скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.07.2021 №UA401020/2021/001282.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.07.2021 року ТОВ "АВІМЕК" придбано легковий автомобіль марки "TOUAREG", вартістю 4500 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості митному органу, разом з ЕМД надано підтверджуючі документи.

За результатом розгляду поданої електронної митної декларації відповідачем було прийнято рішення щодо відмови в митному оформленні, шляхом надання картки відмови від 15.07.2021 № 11А401020/2021/001282, а заявлену митну вартість скориговано шляхом винесення Рішення про визначення митної вартості від 15.07.2021 № UА401000/2021/000032/2, згідно якого митну вартість товару визначено за другорядним методом визначення митної вартості, а саме: метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) в розмірі 6200,00 євро.

Позивач не погодився з вказаною митним органом вартістю транспортного засобу, однак враховуючи положення частини 7 статті 55 Митного кодексу України, з метою випуску товару у вільних обіг до відповідача подано електронну митну декларацію від 16.07.2021 №UА401020/2021/035987 та сплачено митні платежі згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та надано фінансові гарантії відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Позивач не погоджується з оскаржуваними рішеннями, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

15.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що за ЕМД UA 401020/2021/035614 від 15.07.2021 року з метою митного оформлення в режимі імпорт було заявлено товар: транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 .

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) F 2021-18 від 12.06.2021, рахунок - проформа FP 2021-18 від 09.07.2021, CMR № 18 від 12.07.2021, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 17.07.2017 № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 17.07.2017 № НОМЕР_3 , платіжне доручення від 12.07.2021 №10, зовнішньоекономічний договір № PL-S/A від 24.05.21.

За результатами аналізу поданих документів, митним органом встановлено, що в CMR № 18 від 12.07.2021 вказано «Перевізник відповідає за оформлення експортних документів», що суперечить умовам поставки DAP, які вказані в рахунку фактурі та зовнішньоекономічному договору. Також відповідач вказав, що директором «SIMB8 SP. Z o.o.», що виступає продавцем задекларованого транспортного засобу, є ОСОБА_1 , яка в свою чергу є керівником ТОВ «СІМ ТРЕЙД 1", що знаходиться за тією ж самою адресою і в тому ж самому офісі, що і ТОВ "АВІМЕК", яке виступає покупцем цього транспортного засобу. Також згідно документів поданих до митного оформлення разом із митною декларацією, перевізником товару виступає ТОВ «УТП компанія», працівником якої також являється ОСОБА_2 , а також слід зауважити, що ТОВ «УТП компанія» також знаходиться в тому ж приміщенні, що і покупець товару, та вищезгадане ТОВ "СІМ ТРЕЙД 1" керівником якого є ОСОБА_1 .

При цьому відповідач зауважує, що ціни на аналогічні транспортні засоби на європейських сайтах з продажу авто починаються від 11 500 євро, що значно перевищує задекларовану вартість. Враховуючи вищевикладене у відповідача виник сумнів в достовірності поданих до митного оформлення документів, а також митний орган мав підстави вважати, що покупець та продавець взаємопов`язані особи, і цей зв`язок міг вплинути на заявлену митну вартість.

Враховуючи вищезазначене та положення ч.3 ст.53 МКУ, 25.06.2021 декларанту були направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч.3 ст. 53 МКУ. Декларант відмовився від надання додаткових документів.

На думку відповідача, використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 статті 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Джерелом числового значення митної вартості стала ЕМД від 08.07.2021 № UA204060/2021/013522 за якою оформлено товар «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використані, марка: VOLKSWAGEN, модель: TOUAREG, номер кузова: НОМЕР_4 - 1шт, тип: універсал, колір: чорний, календарний рік виготовлення: 2014, роб. об`єм циліндрів двигуна: 2967смЗ, потужність двигуна: 180 кВт, вид палива: дизель, номер двигуна: нема даних, колісна формула 4x4», та складає 6200 Євро. В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п. З ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ. Також роз`яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що дії митниці відповідають вимогам чинного митного законодавства, натомість вимоги позовної заяви є безпідставними та необгрунтованими, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 21.02.2022 року здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09.03.2022 о 14:00 год. Направлено копію клопотання про витребування доказів позивачу.

27.04.2022 представником позивача надано письмові пояснення щодо витребуваних доказів. У поясненнях вказано, що зі змісту відзиву на позовну заяву, доданих до нього документів, а також самого клопотання про витребування доказів, відповідач окрім особистих сумнівів не мав жодного документу, що свідчив би про взаємопов`язаність покупця та продавця товару.

Крім того, приймаючи оскаржуване рішення, та зазначаючи в ньому, інформацію щодо наявності обґрунтованих обставин та підстав вважати доведеним обставину щодо взаємопов`язаності юридичних осіб у відповідача мали бути в наявності належні та достовірні докази, які свідчать про ці обставини, а тому витребування додаткових доказів про які клопоче суб`єкт владних повноважень є недоцільним.

На думку представника позивача, аналізу поданого відповідачем клопотання вбачається, що подаючи клопотання про витребування доказів, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, намагається шляхом створення нових документів, про які у нього на момент прийняття оскаржуваного рішення була відсутня будь-яка інформація легалізувати своє рішення.

Таким чином, представник позивача просив відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів у зв`язку із тим, що приймаючи оскаржувані рішення такі обставини не були відомі та не враховувалися відповідачем.

Останнє підготовче засідання відкладено на 10.05.2022 року.

Ухвалою суду від 10.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2022 року.

Останній розгляд справи відкладено на 19.07.2022 року.

19.07.2022 року з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав вказаних у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

24.05.2021 між «SIMB8 SP. Z o.o.» в особі директора Барчук Іванни Вікторівни (надалі-Продавець) та ТОВ «АВІМЕК» в особі директора Єрьоменка Миколи Вікторовича (надалі Покупець) був укладений контракт № PL-S/A, відповідно до п.п. 1.1 якого Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві транспортні засоби (самохідні, несамохідні, спеціального призначення) і запчастини до них, нові або вживані.

12.07.2021 року ТОВ «АВІМЕК» на підставі вказаного контракту № PL-S/A від 24.05.2021 року придбано легковий автомобіль, що був у використанні, марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG (номер кузова НОМЕР_1 ) вартістю 4500,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 10 від 12.07.2021.

З метою митного оформлення в режимі імпорт вказаного транспортного засобу, 15.07.2021 року було подано електронну митну декларацію (далі ЕМД), яку прийнято в роботу відділом митного оформлення «Вінниця» Вінницької митниці та присвоєно номер UA401020/2021/035614.

Зазначений транспортний засіб, відповідно до укладеного договору та рахунку-фактури заявлено за основним методом визначення митної вартості за вартістю 4500 євро (графа 43 ЕМД).

Для підтвердження заявленої митної вартості митному органу, разом з ЕМД надано наступні документи (графа 44 ЕМД):

- 0325 Рахунок-проформу FP 2021-18 від 09.07.2021;

- 0380 Рахунок-фактуру (iнвойс) F 2021-18 від 12.07.2021;

- 0730 Автотранспортну накладу № 18 від 12.07.2021;

- 0862 Декларацію про походження товару F 2021-18 від 12.07.2021;

- 2800 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.07.2017;

- 2800 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.07.2017;

- 3002 Платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 10 від 12.07.2021;

- 3015 Висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 3444 від 12.07.2021;

- 4100 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № PL-S/A від 24.05.2021;

- 9201 Платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 25 від 12.07.2021.

Згідно поданих документів митна вартість транспортного засобу визначена в сумі 4500,00 євро.

В ході митного оформлення від митного органу засобами електронного зв`язку надійшли наступні повідомлення:

1) 15.07.2021 о 15:14:29 та о 15:14:31 про надання документів:

1) Декларація митної вартості, що подається у випадках визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості , на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або банківські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

2) 15.07.2021 о 15:16:19 повідомлення, у якому зазначено, що за результатами виконання митних формальностей за МД встановлено, що надані документи, що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують митну вартість товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також встановлено невідповідність відомостей зазначених у МД відправлення із поданою МД. Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу Вас надати (за наявності) такі документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) каталоги, специфікації, виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Інші документи за бажанням.

3) 15.07.2021 о 15:16:30 повідомлення у якому зазначено, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем може вплинути на заявлену декларантом митну вартість, необхідно на підставі п.4 ст53 надати такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У відповідь на вказані повідомлення декларантом повідомлено, що до декларації № 401020/2021/035614 від 15.07.2021 додаткові документи додаватись не будуть.

За результатом розгляду поданої електронної митної декларації відповідачем було прийнято рішення щодо відмови в митному оформленні, шляхом надання картки відмови від 15.07.2021 № UA401020/2021/001282, а заявлену митну вартість скориговано шляхом винесення Рішення про визначення митної вартості від 15.07.2021

№ UA401000/2021/000032/2, згідно якого митну вартість товару визначено за другорядним методом визначення митної вартості, а саме: метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) в розмірі 6200,00 євро.

Обставинами прийняття рішення та джерелами інформації які використовувалися митним органом для визначення митної вартості в оскаржуваному рішенні зазначено, що в CMR № 18 від 12.07.2021 вказано «Перевізник відповідає за оформлення експортних документів», що суперечить умовам поставки DAP, які вказані в рахунку фактурі та зовнішньоекономічному договорі. Також слід зазначити, що директором «SIMB8 SP. Z о.о.», що виступає продавцем задекларованого транспортного засобу, є ОСОБА_1 , яка в свою чергу є керівником ТОВ «СІМ ТРЕЙД 1», що знаходиться за тією ж самою адресою і в тому ж самому офісі, що і ТОВ «АВІМЕК», яке виступає покупцем цього транспортного засобу. Також згідно документів поданих до митного оформлення разом із митною декларацією, перевізником товару виступає ТОВ «УТП компанія», працівником якої також являється ОСОБА_2 , а також слід зауважити, що ТОВ «УТП компанія» також знаходиться в тому ж приміщенні, що і покупець товару, та вищезгадане ТОВ «СІМ ТРЕЙД 1» керівником якого є ОСОБА_1 . При цьому зауважено, що ціни на аналогічні транспортні засоби на європейських сайтах з продажу авто починаються від 11 500 євро, що значно перевищує задекларовану вартість. Враховуючи вищевикладене у митного органу виник сумнів в достовірності поданих до митного оформлення документів, а також митний орган мав обґрунтовані підстави вважати, що покупець та продавець взаємопов`язані особи, і цей зв`язок міг вплинути на заявлену митну вартість. Враховуючи вищезазначене та положення ч.3 ст.53 МКУ, 25.06.2021 декларанту були направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч.3 ст. 53 МКУ. Декларант відмовився від надання додаткових документів. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 статті 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 08.07.2021 № UA204060/2021/013522 за якою оформлено товар «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використані, марка: VOLKSWAGEN, модель: TOUAREG, номер кузова: НОМЕР_4 - 1шт, тип: універсал, колір: чорний, календарний рік виготовлення: 2014, роб. об`єм циліндрів двигуна: 2967см3, потужність двигуна: 180 кВт, вид палива: дизель, номер двигуна: нема даних, колісна формула 4x4», та складає 6200 Євро.

Позивач не погодився з вказаною митним органом вартістю транспортного засобу, однак враховуючи положення частини 7 статті 55 Митного кодексу України, з метою випуску товару у вільних обіг до відповідача подано електронну митну декларацію від 16.07.2021 № UA401020/2021/035987 та сплачено митні платежі згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та надано фінансові гарантії відповідно до розділу Х Митного кодексу України. Зазначена фінансова гарантія була перерахована митним органом до Державного бюджету України.

На думку позивача рішення про визначення митної вартості № UA401000/2021/000032/2 від 15.07.2021 є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно зі статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування, відповідно до положень частини першої статті 257 Митного кодексу України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, відповідно до частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів.

Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод.

Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Згідно з частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити:

а) заявлену митну вартість товарів;

б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зміст статті 53 Митного кодексу України дає підстави для висновку, що законом визначений вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує з положенням частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 01.04.2021 року по справі № 260/695/19.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо посилання відповідачем на ч. 4 ст. 53 митного кодексу України, суд зазначає таке.

В листі електронному листі від 15.07.2021, що направлений о 15:16:30 митним органом повідомлено про те, що між позивачем та продавцем транспортного засобу наявний взаємозв`язок, що вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому в повідомленні жодним чином не обґрунтовано та не вказано будь-яких обставин, на підставі яких митний орган дійшов до таких висновків.

Слід зазначити, що в цьому повідомлені фактично було процитовано положення частини четвертої статті 53 Митного кодексу України, що фактично позбавило позивача можливості надати свої обґрунтовані пояснення та заперечення з цього приводу.

Лише в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості

№ 401000/2021/000032/2 відповідач повідомив наступну інформацію: «директором SIMB8 SP. Z o.o. , що виступає продавцем задекларованого транспортного засобу, є ОСОБА_1 , яка в свою чергу є керівником ТОВ "СІМ ТРЕЙД 1", що знаходиться за тією ж самою адресою і в тому ж самому офісі, що і ТОВ "АВІМЕК", яке виступає покупцем цього транспортного засобу. Також згідно документів поданих до митного оформлення разом із митною декларацією, перевізником товару виступає ТОВ «УТП компанія», працівником якої також являється ОСОБА_2 , а також слід зауважити, що ТОВ «УТП компанія» також знаходиться в тому ж приміщенні, що і покупець товару, та вищезгадане ТОВ "СІМ ТРЕЙД 1" керівником якого є ОСОБА_1 . При цьому слід зауважити, що ціни на аналогічні транспортні засоби на європейських сайтах з продажу авто починаються від 11 500 євро, що значно перевищує задекларовану вартість. Враховуючи вищевикладене виникає сумнів в достовірності поданих до митного оформлення документів, а також митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що покупець та продавець взаємопов`язані особи, і цей зв`язок міг вплинути на заявлену митну вартість.»

Відповідно до частини четвертої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами п`ятою, шостою статті 53 Митного кодексу України визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин дванадцятої-чотирнадцятої, вісімнадцятої-дев`ятнадцятої статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно із пунктом четвертим статті 15 названої Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо:

a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;

b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;

c) вони є роботодавцем і працівником;

d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;

e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;

f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;

g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;

h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

При цьому, згідно із приміткою до вказаного пункті 4 статті 15 Угоди термін «особи» уключає, де це доречно, юридичних осіб.

Слід зазначити, що жоден із пунктів, які встановлені в пункті 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року не відноситься до обставин, які зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості та не встановлює навіть можливого зв`язку взаємопов`язаності покупця і продавця. Сам факт реєстрації юридичної особи позивача за однією адресою із іншими юридичними особами не може слугувати достатньою підставою для визнання юридичних осіб взаємопов`язаними.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що за відсутності обгрунтованих та достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен був вважати, що взаємовідносини, не вплинули на ціну оцінюваних товарів, чим фактично порушив вимоги частини чотирнадцятої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідачем в повідомлені не зазначено, які конкретні обставини стали підставою для висновку про взаємозв`язок, що позбавило позивача можливості спростувати такі припущення та права відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну.

Щодо доказів, які надано суду відповідачем, зокрема інформації з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 2016 році, то такі не можуть доводити взаємозв`язок між продавцем і покупцем товару.

Так само зазначені обставини не можуть доводитися і роздруківками з інтернету за допомогою додатку «GetContact» щодо належності телефонного номера певній особі.

Відповідно до положень ст.73 -76 доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак як вбачається із відзиву на позовну заяву та клопотання про витребування доказів, яке подавалося відповідачем, висновки про існування взаємозв`язку продавця та покупця грунтуються на припущеннях.

В той же час, на момент прийняття оскаржуваного рішення у відповідача мали б бути належні та достовірні докази, які б свідчили про наявність таких обставин.

Щодо умов поставки товару, суд зазначає таке.

Так, в оскаржуваному рішенні відповідача було зазначено, що «в CMR № 18 від 12.07.2021 вказано «Перевізник відповідає за оформлення експортних документів», що суперечить умовам поставки DAP, які вказані в рахунку фактурі та зовнішньоекономічному договорі.».

Вказані твердження, представником митного органу жодним чином не обґрунтовано ні в оскаржуваному рішенні, ні в судовому засіданні.

В поданих до митного органу документах було зазначено, що доставка транспортного засобу відбувається на умовах DAP згідно Інкотермс 2010, що передбачає включення такої складової як транспортні витрати та інші складові митної вартості до ціни товару.

Відповідно до Інкотермс 2010 DAP - поставка в місці призначення. Термін DAP може позначати перевезення товару будь-яким видом транспорту, в тому числі і змішане транспортування.

Умови такої поставки наступні: продавець зобов`язаний доставити товар в обумовлене місце, поки вантаж туди не прибув, продавець несе всі ризики.

Покупець починає нести всі ризики по втраті вантажу або його псування з того моменту, як товар був доставлений в пункт призначення.

Згідно DAP, продавець також повинен виконати всі митні формальності по вивозу, якщо такі необхідні.

Фактично митні формальності по вивозу товару покладаються на продавця такого товару, а не покупця і будь-якого відношення до перевізника позивач не має.

Питання щодо експорту товару, про які зазначено в оскаржуваному рішенні митного органу стосуються виключно продавця товару і самого перевізника.

Щодо зазначення в оскаржуваному рішенні «сумнівів», які виникли щодо вартості самого товару, суд зазначає.

Так, в першій частині рішення про коригування митної вартості представником відповідача вказується беззаперечна на його думку обставина, що «ціни на аналогічні транспортні засоби на європейських сайтах з продажу авто починаються від 11 500 євро, що значно перевищує задекларовану вартість», водночас в заключній частині оскаржуваного рішення вказується, що «Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 08.07.2021 № UA204060/2021/013522 за якою оформлено товар «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використані, марка: VOLKSWAGEN, модель: TOUAREG, номер кузова: НОМЕР_4 - 1шт, тип: універсал, колір: чорний, календарний рік виготовлення: 2014, роб. об`єм циліндрів двигуна: 2967см3, потужність двигуна: 180 кВт, вид палива: дизель, номер двигуна: нема даних, колісна формула 4х4», та складає 6200 Євро.».

Тобто, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про ціни на аналогічні транспортні засоби на європейських сайтах майже вдвічі перевищує вартість транспортного засобу, щодо якого подано ЕМД, не відповідає дійсності, оскільки схожий товар митним органом було розмитнено за ціною, яка вдвічі менша за ціну на європейських сайтах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом за відсутності цих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування Відповідачем іншого, зокрема, другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція зазначена в численних постановах Верховного Суду, зокрема від 17.07.2019 року у справі № 809/872/17 та від 27.03.2020 року у справі № 540/2605/18.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем жодним чином не було заначено які саме складові митної вартості не підтверджені декларантом. Таким чином обґрунтування вказаного рішення не містить конкретно визначеної підстави для коригування митної вартості.

Відсутність вказаної інформації не дає змоги дотриматися принципу пропорційності та забезпечити право декларанта навести митному органу відповідні пояснення, сформувати та надати відповідні документи, оскільки відсутні фактичні дані такої інформації: її вид, джерела, походження, дата, розпорядник, зміст тощо.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA 401000/2021/000032/2 від 15.07.2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки на час прийняття картки відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 401020/2021/001282 від 15.07.2021 року були відсутні підстави, передбачені ч. 6 статті 54 МК України, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на усі вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати товар та містять достатні відомості про складові митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими, а наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості № UA 401000/2021/000032/2 від 15.07.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 401020/2021/001282 від 15.07.2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІМЕК" судовий збір в розмірі 4540 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 29.07.2022 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІМЕК" (, вул. Максимовича, 4, оф. 515, м. Вінниця, 21036)

Відповідач: Вінницька митниця (, вул. Лебединського, 17, м. Вінниця)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна