Справа № 463/11795/21
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/604/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, посилаючись на те, що постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області серії БАВ № 527936 від 16 жовтня 2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за ч.2 ст. 122 КпАП України за те, що 16 жовтня 2021 року об 16:16 год. на автодорозі М-30 Стрий Тернопіль-Кропивницький- Знам`янка керуючи транспортним засобом FordFocusномерний знак НОМЕР_1 рухаючись поза населеним пунктом у відсутності денних ходових вогнів не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України.Посилається на те, що дійсно 16.10.2021 року 16:16 на 188 км автомобільної дороги М-30 позивач керував автомобілем FordFocusномерний знак НОМЕР_1 з вимкненим ближнім світлом фар і був зупинений відповідачем по справі. Відповідно до ч.2 ст. 122 КпАП України порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проте згідно підпункту «Г» пункту 9.1 ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч.2 ст. 122 КпАП України передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Враховуючи що відповідачем не вірно кваліфіковано його дії, та помилково притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України, а не за ст. 125 КпАП України, просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до відповідальності, а провадження у справі закрити.

Ухвалою від 25 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ст. 286 КАС України.

Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Національної полціїі в Тернопільській області.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшов відзив, згідно якого, вважають, що відповідальність за вчинене правопорушення кваліфіковано вірно, а сума штрафу накладена у межах санкції статті, а тому дії поліцейського є законними у зв`язку з чим просять у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволенню, виходячи з таких міркувань :

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною серії БАВ № 527936 від 16 жовтня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 16 жовтня 2021 року об 16:16 год. на автодорозі М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький - Знам`янка керуючи транспортним засобом FordFocus номерний знак НОМЕР_1 рухався поза населеним пунктом у відсутності денних ходових вогнів не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п.9.8. ПДР України.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог п. 9.8. ПДР України, а саме: керування поза населеним пунктом транспортним засобом на якому не було ввімкнено ближнє світло фар.

Так, згідно з п.1.10 ПДР денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду нарівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 цього Кодексу.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

За вказаних обставин посилання позивача на те, що поліцейський неправильно застосував правову норму, визначену ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямкує безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст. 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не заперечувався факт керування транспортним засобом без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар поза межами населеного пункту. Вказане підтверджується проаналізованими і дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи поліцейським були з`ясовані і доведені обставини, які свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 242 - 246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАВ №527936 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - слід відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя