Справа № 260/1412/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1412/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким просить визнати протиправною та скасувати постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ВП №51766346 від 05.09.2018 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що держаним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відносно солідарних боржників за виконавчим листом №2-5197/11, винесено постанови ВП №51766346 від 05.09.2018 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та ВП № 51766262 від 05.09.2018 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 . Постановами ВП № 57145458 від 06.09.2018 р. та ВП № 57145315 віл 06.09.2018 р. державним виконавцем відкрито виконавчі провадження з примусового виконання постанови ВП № 51766346 від 05.09.2018 та постанови ВП № 51766202 від 05.09.2018 р.

17 лютого 2022 року солідарним боржником ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі загальну суму виконавчого збору, нарахованого у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала примусовому стягненню за виконавчим листом №2-5107/11, про що заявою від 17.02.2022 року повідомлено відповідача. Таким чином, заборгованість яка підлягала сплаті солідарно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в т.ч. сума виконавчого збору, погашена в повному обсязі. При цьому, позивач зазначає, що жодних постанов державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № 57145458 на його адресу не надходило.

У зв`язку з цим, на адресу відповідача направлено адвокатський запит 28 лютого 2022 р. № 3/02 щодо, зокрема, надання інформації, щодо дій, вжитих на закінчення виконавчого провадження № 57145458 та зняття з ОСОБА_1 всіх обмежень та обтяжень, застосованих в межах такого виконавчого провадження. Листом від 01.04.2022 року № 57145458 відповідачем на вказаний запит повідомлено про відсутність в нього підстав для закінчення виконавчого провадження.

Вважаючи, що дії відповідача не узгоджуються з нормами законодавства та порушують права ОСОБА_1 , а постанова про стягнення виконавчого збору від 05.09.2018 р. ВП № 51766346 є такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на те, що виконавчий збір це є санкція по відношенню до конкретного боржника, який застосовується до нього, за невиконання рішення суду. Чинним законодавством не передбачено, що у разі, сплати виконавчого збору одним боржником, другий боржник звільняється від обов`язку сплати виконавчого збору. Таким чином, відповідач вважає, що дії відділу ДВС вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для їх скасування немає.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді перебував виконавчий лист № 2-5197/11 виданий 21.03.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" заборгованість в розмірі 520515,29 грн., держмито в розмірі 3165,00 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ.

В 2018 році сума боргу за вказаним виконавчим листом № 2-5197/11 була повністю погашена.

У відповідності до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", боржниками солідарно підлягав сплаті виконавчий збір на загальну суму 52380,02 грн., що складав 10 відсотків суми, що підлягала примусовому стягненню солідарно з боржників за виконавчим листом № 2-5197/11.

У зв`язку з цим, держаним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відносно солідарних боржників за виконавчим листом № 2-5197/11 винесено постанови ВП № 51766346 від 05.09.2018 р. про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та ВП № 51766262 від 05.09.2018 р. про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 .

Постановами ВП № 57145458 від 06.09.2018 р. (боржник - ОСОБА_1 ) та ВП № 57145315 віл 06.09.2018 р. (боржник ОСОБА_2 ) державним виконавцем відкрито виконавчі провадження з примусового виконання постанови ВП № 51766346 від 05.09.2018 р. та постанови ВП № 51766262 від 05.09.2018 р.

17 лютого 2022 року солідарним боржником ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі загальну суму виконавчого збору, нарахованого у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала примусовому стягненню за виконавчим листом № 2-5197/11, про що заявою від 17.02.2022 року було повідомлено відповідача.

Таким чином, заборгованість, яка підлягала сплаті солідарно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в тому числі сума виконавчого збору, були погашені в повному обсязі.

При цьому, позивач зазначає, що жодних постанов державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № 57145458 на його адресу не надходило.

У зв`язку з цим, 28 лютого 2022 року на адресу відповідача було направлено адвокатський запит, зокрема про надання інформації щодо дій, вжитих на закінчення виконавчого провадження № 57145458 та зняття з ОСОБА_1 всіх обмежень та обтяжень, застосованих в межах такого виконавчого провадження.

Листом від 01.04.2022 року відповідачем на вказаний запит повідомлено, що 25.06.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що в процесі вчинення виконавчих дій майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено, а тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках па приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII державною виконавчою службою підлягають, виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейською суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, падання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 - VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Закону № 1404 VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VІII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VIІI.

З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404 - VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У відповідності до ст. 40 Закону № 1404 - VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому ним Законом.

В той же час, відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно положень ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно із ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Суд звертає увагу, що солідарний обов`язок зі слати виконавчого збору що виник в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-5197/11, виданого Ужгородським міськрайонних судом, виконано в повному обсязі солідарним боржником ОСОБА_2 , що підтверджується постановою ВП № 51766262 від 05.09.2018 р. про закінчення виконавчого провадження, квитанцією № FPT_AB070782PIN_23393165 від 17.02.2022 р., та постановою ВП № 57145315 від 21.02.2022 р. про закінчення виконавчого провадження. Відтак, виконання останньою солідарного обов`язку зі сплати заборгованості, а також зі сплати виконавчого збору в ході виконання виконавчого листа № 2-5197/11 у повному обсязі виключає наявність правових підстав для стягнення виконавчого збору повторно вже з позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Норми Закону № 1404 - VIII містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення.

Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 1404 - VIII полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно приписів ч. 1 ст. 40 Закону № 1404 - VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені статтею 40 Закону № 1404 VIII.

Листом від 01.04.2022 року відповідачем у відповідь на адвокатський запит представника позивача, повідомлено, що 25.06.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404 VIII, у зв`язку з тим, що в процесі вчинення виконавчих дій майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Однак, в силу вищенаведеного, законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання постанови № 51766346 від 05.09.2018 р. про стягнення з боржника виконавчого збору, суми за якою на дату повернення не були сплачені солідарними боржниками.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Як вже зазначалось вище, солідарний обов`язок зі слати виконавчого збору, що виник в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-5197/11, виданого Ужгородським міськрайонних судом, виконано в повному обсязі солідарним боржником ОСОБА_2 .

Однак, відповідачем не надано інформації щодо вжитих ним заходів зняття з ОСОБА_1 всіх обмежень та обтяжень, застосованих в межах такого виконавчого провадження, тоді як позивач, згідно відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, значиться як боржник за документом державного виконавця номер ВП 57145458 категорія стягнення - стягнення виконавчого збору.

Також, не надано доказів щодо повторного пред`явлення відповідачем на виконання постанови № 51766346 від 05.09.2018 р. про стягнення з боржника виконавчого збору протягом строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, оскільки виконавець, який виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, або інша посадова особа державної виконавчої служби вже позбавлені права вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні № 57145458 без повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документу до виконання та за обставин, коли стягувачем виконавчий лист повторно не пред`явлено, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 51766346 від 05.09.2018 р., що є підставою для відповідача зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника.

Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача про визнання протиправної вказаної постанови про стягнення виконавчого збору задоволенню не підлягає, оскільки на момент винесення такої відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ВП № 51766346 від 05.09.2018 року про стягнення виконавчого збору з боржника - ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк