Справа № 260/8031/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/8031/21 пров. № А/857/7003/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кушнерика М.П.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко Валентина Валентиновича на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року, прийняте суддею Іванчулинець Д.В. в м. Івано-Франківську, в порядку письмового провадженні, у справі № 260/8031/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік; зобов`язати Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради провести перерахунок та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року позов задоволено повністю.

Розподіл судових витрат не вирішено, а саме щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

01 квітня 2022 року представником позивача адвокатом Марченко В.В. до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради на користь позивача 5200 грн. судових витрат на оплату гонорару адовкату, які останній поніс у зв`язку з оплатою допомоги адвоката під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2021 року клопотання представни ка позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради на користь позивача судові витрати на професійну (правничу) правову допомогу у розмірі 1000,00 гривень

Представник ОСОБА_1 - адвокат Марченко В.В. подав апеляційну скаргу на додаткове рішення, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що через втручання суду в договірні стосунки адвоката та клієнта відбувається істотне порушення умов договору про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Позивач впевнений, що за 1000 гривень не мав шансів знайти адвоката, який би погодився якісно представляти його інтереси в суді за такий мізерний гонорар.

Крім того, ринковість цих цін на послуги адвоката у цій справі підтверджується рішенням ради адвокатів Харківської області

Просить змінити додаткове рішення та стягнути з відповідача витрати позивача в сумі 12600,00 грн, які той сплатив за договором про надання правової допомоги у зв`язку з оплатою правничої допомоги адвоката під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції.

Не приймати рішення про розподіл судових витрат які поніс (має понести) позивач під час апеляційного провадження одночасно з рішенням по суті вимог, що наведені в цій апеляційній скарзі., оскільки договором про наданяя правової допомоги оплата гонорару адвоката складається з оплат за кожну процесуальну дію, кількість цих дій, а відповідно і їх вартість в рамках апеляційного провадження визначити до ухвалення постанови апеляційним судом неможливо.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 28 вересня 2021 року між ОСОБА_2 (адвокатом) та Ісаковим В.М. (позивачем) укладено договір № б/н про надання правової допомоги (у адміністративних справах) (а.с.11-17). Також надано ордер від 28 березня 2022 року на надання правничої (правової) допомоги згідно договору № б/н від 28 вересня 2021 року (а.с.38).

Відповідно до пункту 2.3 розділу 2 вказаного договору, клієнт зобов`язаний сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених Договором.

Розділом 3 даного договору передбачено гонорар адвоката та порядок розрахунку. За правову (правничу) допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі що відображено в актах виконаних робіт (послуг), що зазначено в п. 3.5 договору. До розміру гонорару, зазначеного в п. 3.1, цього Договору, включено наступні правові послуги вартості зазначених в п, 3.2.1, п. 3.2.2, п. 3.2.3, п. 3.2.4, п. 3.2.5 та п. 3.2.6: - складання позовних заяв/відзивів на позовну заяву/відповідей на відзиви/заперечень/пояснень третьої особи щодо позову або відзиву/заяв про встановлення судового контролю - 4 000 грн 00 коп. за кожен процесуальний документ; - складання та направлення/вручення адвокатських запитів, заяв, клопотань - 600 грн 00 коп. за запит або заяву; - надання усних консультацій проведення бесід з клієнтом - 600 грн 00 коп. за годину; - складання апеляційних, касаційних скарг, відзивів на апеляційні або касаційні скарги, заяв про перегляд рішень/ухвал/постанов, заяв про злочин тощо - 4 000 грн 00 коп. за кожен процесуальний документ; - підготовка та участь у судовому засіданні/допиті/ін. слідчій дії/добровільному опитуванні адвокатом особи за згодою останньої/візит до правоохоронного органу або ін. органу від імені та в інтересах клієнта - 1000 грн 00 коп. за кожне засідання/візит/слідчу дію тощо, якщо дія здійснюється в межах міста Одеси, а також 5 200 грн 00 коп. за кожне засідання/візит/слідчу дію тощо, якщо дія здійснюється в межах іншого населеного пункту в Україні.

Вартість процесуальних дій, що не зазначені в п. 3.2.1-3.2.6 розраховується з урахуванням - 1000 (одна тисяча) грн 00 коп. за кожну витрачену адвокатом годину на виконання дій потрібних для досягнення позитивного результату для клієнта в рамках цього договору.

Згідно пункту 3.5 Розділу 3 даного договору передбачено, що по закінченню дії договору, або в разі виконання всіх робіт на стадії розгляду в першій, апеляційній та касаційній інстанції щодо виконання адвокатом стосовно надання правової (правничої) допомоги, складається акт, що підписується кожною зі сторін.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги в рамках справи № 260/8031/21, адвокатом надавались послуги:

1) бесіда з клієнтом по 28 вересня 2021 року щодо узгодження правової позиції по справі та підписання договору про надання правової допомоги тривалість 1 година вартістю 600,00 грн., згідно п.3.2.3 Договору про надання правової допомоги;

2) складання досудової претензії від 05.12.2021 до відповідача (в результаті запиту досягнуто позитивний результат відповідач визнав, що нараховано 8845,00 грн., а виплачено лише 1491,00 грн. Також відповідачем відкинута пропозиція щодо досудового врегулювання спору). Дана послуга тривалістю 1 годину, вартістю 600,00 грн., згідно п.3.2.2 та п.3.4 Договору про надання правової допомоги;

3) складання позовної заяви по справі 22 грудня 2021 року, тривалістю 8 годин, вартістю 4000,00 грн., згідно п.3.2.1 та п.3.4 Договору про надання правової допомоги.

Згідно вищезазначеного Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги в рамках справи № 260/8031/21 загальна кількість витраченого часу адвокатом склала 9 годин, загальна вартість гонорару за виконану роботу склала 5200,00 грн. (а.с.40).

Відповідно до пункту 3.12 Розділу 3 договору встановлено, що Клієнт, після підписання Договору, здійснює авансовий платіж у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп., як попередньо оплату гонорару та фактичних витрат.

На підтвердження оплати наданих адвокатом послуг долучено, наявний в матеріалах справи доказ квитанція до прибуткового касового ордера № 2-зак. від 28 вересня 2021 року, згідно якої позивач оплатив 9000,00 грн. (а.с.18).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2019 по справі № 826/15063/18, згідно яких, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд першої інстанції частково задовольняючи клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. правильно зазначив, що такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені, а сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, не відповідає критеріям співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, а розглядувана справа є незначної складності і розглядалася за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно задовольнити частково та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1000 грн.

Колегія суддів критично оцінює покликання адвоката на витрачений час і надані послуги, як бесіда з клієнтом по 28.09.2021 щодо узгодження правової позиції по справі та підписання договору про надання правової допомоги 1 година, оскільки таке мало місце до укладення договору про надання правової допомоги. Щодо складання досудової претензії від 05.12.2021 до відповідача 1 година, то з огляду на наявну у справі скаргу (досудову претензію) (а.с. 7, 8) з такої не вбачається, що вона складена адвокатом Марченко В.В., а в самому тексті йде звернення від позивача особисто. Щодо складання позовної заяви по справі 22.12.2021 - 8 годин, то для підготовки такої адвокат не потребує затрат зазначеноо часу, оскільки спір стосується соціальних виплат, а з наявної у справі позовної заяви не вбачається, що її складання потребувало вивчення великої нормативної бази, аналізу необхідних документів, тощо, як усталена судова практика по даній категорії справ.

Покликання апелянта на втручання в договірні стосунки адвоката та клієнта через яке відбувається істотне порушення умов договору, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з того, що судом встановлено обсяг роботи адвоката та визначено його вартість з врахуванням складності даної категорії справ та затраченого часу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко Валентина Валентиновича залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2021 року у справі № 260/8031/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її іпдписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула