Справа № 420/25239/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА (вул..Європейська,83, м.Роздільна, Роздільнянський район, Одеська область, 67400) до Головного управлінні ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС в Одеській області в якому просить:

визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДПС в Одеській області форми «Р» від 01.11.2021 №26806/15-32-07-02, форми «П» від 01.11.2021 №26808/15-32-07 02, форми «Р» вiд 01.11.2021 №26810/15-32-07-02, форми «В4» вiд 01.11.2021 №2681 1/15-32-07-02.

судові витрати розподілити в порядку, передбаченому ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкової перевірки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать податковому законодавству і правилам бухгалтерського обліку, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства, з ухваленням судового рішення « 29» липня 2022 року.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзив, в якому зазначено, що фактично позивачем проведено господарські операції з контрагентами шляхом формального складання первинної документації, які не супроводжувались дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цими контрагентами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Головним управлінням ДПС в Одеській області (далі - Відповідач, Контролюючий орган) в період з 28.07.2021 по 26.08.2021 була проведена документальна планова виїзна перевiрка ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» (далі Позивач, Товариство) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за перiод дiяльностi з 01.01.2019 по 31.03.2021.

За результатами перевірки ГУ ДПС в Одеській областi складено акт №20141/15-32-07 02/34490471 від 15.09.2021 (далі - Акт перевірки), за яким Товариство нібито порушило наступні вимоги низки статей Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме:

- п. 44.1., п. 44.2. ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 ПК України, в результаті чого Товариством занижено податок на прибуток підприємств за 2019 рік на загальну суму 3 110 841,00 грн. та завищено в мне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток станом на 31.03.2021 на суму 11 084 028,00 грн.;

- п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 ПК України, внаслідок чого Товариством занижено ПДВ на загальну суму 1710110,00 грн. та завищено значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2021 року на суму 382 614,00 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки подав відповiднi заперечення вiд 05.10.2021, які було розглянуто на засіданні Комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань розгляду заперечень платників податків 22.10.2021.

По результатам розгляду заперечень Головне управління ДПС в Одеській області надало вiдповiдь №14312/КГР/15-32-07-02-07 від 25.10.2021, за яким прийнято рішення викласти висновок акту перевірки в такій редакції:

1) п. 44.1., п. 44.2. ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 ПК України, норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704, п. 5, 10, 21 Положення бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, п. 5, п. 6., п. 7 П (С)БО 16 «Витрати», п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму всього:

- 2019 рік на суму 2 120 841 грн.

2) завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток у сумі - 1 901 943 грн. у т.ч. станом на 31.03.2021 року - 1 901 943 грн.

3) п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 ПК України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму у розмірі 1710110 грн., у тому числі за періоди:

лютий 2019 року у сумі 134382,95 грн.;

вересень 2019 року у сумі 614631 грн.;

жовтень 2019 року у сумі 97330 грн.;

грудень 2020 року у сумі 420553 грн.;

січень 2021 року у сумі 131891 грн.;

лютий 2021 року у сумі 306553 грн.;

березень 2021 року у сумі 4769 грн.

4) завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму на 382 614 грн.,

у тому числі за березень 2021 на суму 382 614 грн.

5) порушення п. 47.1.3. ст. 47 пп. 49.18.2. ст. 49 розд. II та п. 176.2 ст. 176 ПК України, ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» порушено порядок заповнення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого за них податку (форма №1 ДФ), подання звіту з недостовірними вiдомостями у періоді з 01.01.2019 р. по 31.03.2021 Р. тягнуть за собою накладення штрафу відповідно п. 119.1 ст. 119 ПК України.

04.11.2021 Товариством отримано лист від ГУ ДПС в Одеській області, який містив: - податкове повідомлення-рішення форми «Р» вiд 01.11.2021 №26806/15-32-07-02 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують iншi платники на суму 2 120 841,00 грн та штрафних санкцій на суму 530 210,00 грн.

- податкове повідомлення - рiшення форми «П» вiд 01.11.2021 №26808/15-32-07-02 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рiк i 1 квартал 2021 року на суму 1 901 943,00 грн,

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» вiд 01.11.2021 №26810/15-32-07-02 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 1 710 110,00 грн та штрафних санкцій у сумі 427 528,00 грн,

- податкове повідомлення - рiшення форми «В4» вiд 01.11.2021 №26811/15-32-07-02 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2021 року у сумі 382 614,00 грн.

- розрахунок штрафних санкцій.

Висновки, які містяться в Актi перевірки з урахуванням вiдповiдi на заперечення ГУ ДПС в Одеськiй області, виходять з наступних припущень Контролюючого органу:

1) заниження Товариством суми iнших доходів, визначених за правилами бухгалтерського обліку станом на 01.01.2019 з огляду на наявність безнадійної дебіторської заборгованості по взаєморозрахункам з ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» в сумі 576 522,14 грн, термiн позовної давності якої сплинув;

2) заниження загальної суми доходів Товариства за 2019-2020 роки з огляду на нереальність походження будiвельно-монтажних робіт, виконаних ТОВ «СІП-ТЕК» на користь Товариства протягом грудня 2019 - лютого 2020 року у зв`язку з відсутністю в останнього повідної ліцензії і неможливості виконання таких робіт субпідрядником ФОП ОСОБА_1 ;

3) до складу витрат зайво віднесено вартість придбаних Товариством товарів (робіт, послуг) та занижено ПДВ з огляду на неможливiсть встановлення реальності (безтоварності) здійснення Фінансово-господарських операцій з ТОВ «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС», ТОВ «ПРИВАТМАШСТРОЙ» i ТОВ «УДЖІ ТРАСТ» у зв`язку з неможливістю підтвердження поставок товарів, послуг від постачальників до контрагентів по ланцюгу.

Незгода Позивача з наведеними рішеннями Відповідача, зумовила його звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі також - Закону № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 2 Закону №996-XIV визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно із вимогами ч.2 ст.3 Закону № 996- XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 4 Закону № 996- XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких основних принципах: нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів. превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів (ч. 6 ст. 8 Закону № 996- XIV).

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Не істотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1. статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування податком на прибуток підприємств є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 140.4.2 статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Підпункт 140.5.4 статті 140 ПК України передбачає, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується:

на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у:

неприбуткових організацій, внесених до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого придбання, крім випадків, коли сума вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг, придбаних у таких організацій, сукупно протягом звітного (податкового) року не перевищує 25 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, та крім бюджетних установ, Накопичувального фонду, недержавних пенсійних фондів і неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону;

нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого КМУ відповідно до пп. 39.2.1.2, пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 цього Кодексу;

нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.

Згідно з акта перевірки податковий орган дійшов наступних висновків.

Податковий орган зазначає. про заниження Товариством суми iнших доходів, визначених за правилами бухгалтерського обліку станом на 01.01.2019 з огляду на наявність безнадійної дебіторської заборгованості по взаєморозрахункам з ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» в сумі 576 522,14 грн., термiн позовної давності якої сплинув.

Зокрема на стор. 5 Акту перевірки зазначено, що за даними аналітичного обліку по рахунку бухгалтерського обліку 371 «Розрахунки за виданими авансами» станом на початок перевіреного періоду 01.01.2019 рахується дебіторська заборгованість в сумі 576522,14 грн. по ТОВ «СОЛ АГРОТРЕЙД», , вiдповiдно до Договору купівлі-продажу № 003-532 від 20.05.2015 року. З урахуванням наданого в ході перевірки пояснення щодо дати виникнення даної заборгованості та наявності непогашеної суми заборгованості терміном понад 3 роки сума заборгованості боржника є безнадійною та може бути списана на підставі п. «а» п. 14.1.11 п. 14.1. ст. 14 Кодексу.

На цій же сторінці Акту Перевірки Контролюючий орган приходить до висновку, що вказана заборгованість є безповоротною фінансовою допомогою, а тому вiдповiдно до п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання» і пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України повинна бути вражена на рахунку 71 «Інший операцiйний дохід».

Суд зазначає, що вказаний висновок не вiдповiдає законодавству України, з огляду на наступне.

Мiж ТОВ «БОЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «СОЛ - АГРОТРЕЙД» (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу № 003-532 вiд 20.05.2015, за яким Продавець зобов`язався поставити соняшник насипом врожаю 2015 року.

Згідно пп. 3.1. i 4.1 договору купівлі-продажу порядок поставки та оплати партії товару погоджується сторонами у додатках до цього договору.

На виконання умов Додатку №1 вiд 20.05.2015 та Додатку №2 від 01.07.2015 до договору поставки ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» поставив на користь Товариства соняшник загальним обсягом 558,66 т на суму 4 285 816,00 грн. В свою чергу ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» перерахував на користь Продавця передоплату за товар у сумі 4 822 338,14 грн.

Тобто грошові кошти у сумі 576 522,14 грн., що є різницею мiж вартістю поставленого товару і перерахованою передоплатою, є товарною дебіторською заборгованістю Товариства.

Вiдповiдно до пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПК України.

Рiзниці, які виникають під час списання дебіторської заборгованості передбачені у п. 139.2 ст. 139 ПК України.

Так, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 ПК України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується, зокрема, на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).

З огляду на п.7 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» і п. 4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» товарна дебіторська заборгованість не є фінансовим активом, а отже вона не включається до резерву сумнівних боргів. Тобто у даному випадку має бути застосована рiзниця, передбачена пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПК України.

Проте, згідно з пп.139.2.2 п.139.2 ст.139 ПК України Фінансовий результат до оподаткування зменшується, зокрема, на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числi за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що вiдповiдає ознакам, визначеним пп.14.1.11 п.14.1 ст. 14 ПК України.

Контролюючим органом не заперечується, що спірна дебіторська заборгованість є безнадійною, оскiльки вона є непогашеною понад 3 роки, а отже може бути списана Товариством на підставі пп. «а» пп. 14.1.11 п. 14.1. ст. 14 ПК України (заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності).

Отже поряд зі збільшувальним коригуванням, передбаченим пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПК України, має бути застосоване також зменшувальне коригування згiдно пп. 139.2.2 п. 139.2 ст. 139 ПК України на ту ж саму суму, що взагалі не має сенсу.

Вказану позицію також наведено у консультації ЗІР ДПС, опублікованій на офіційному веб сайті Загальнодоступного iнформацiйно-довідкового ресурсу ДПС України (https://zir.tax.gov.ua/).

Суд зазначає, що Контролюючий орган неправомірно прирiвняв безнадійну товарну дебіторську заборгованість через недопоставку товару постачальником до протилежної за сутністю монетарної операції - надання безповоротної фінансової допомоги.

При цьому положеннями Кодексу не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування на суму безповоротної фiнансової допомоги, наданої іншому платнику податку на прибуток на загальних підставах, який не оподатковується за ставкою 0 відсотків відповідно до п. 44 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехiднi положення» Кодексу. Такі операцiї вiдображаються згiдно з правилами бухгалтерського обліку.

Вiдповiдно до пп. 140.5.10 п. 140.5. ст. 140 ПК України Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму перерахованоп безповоротної фінансової допомоги (безоплатно наданих товарів, робіт, послуг) особам, що не є платниками податку (крім фізичних осіб, які є платниками податку на доходи фізичних осіб), та платникам податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, крім безповоротної фінансової допомоги (безоплатно наданих товарів, робіт, послуг), перерахованої неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг, для яких застосовується положення підпункту 140.5.9 цього пункту.

ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» є платником податку на прибуток на загальних підставах, він не виступає неприбутковою організацією, а на його операції не застосовується ставка 0 відсотків з податку на прибуток, оскільки постачальник здійснює оптову торгівлю.

Отже збільшувальне коригування, передбачене пп. 140.5.10 п. 140.5. ст. 140 ПК України, не застосовується до заборгованості за договором купівлі-продажу № 003-532 від 20.05.2015.

Одним з основних видів діяльності Товариства є виробництво олії та тваринних жирів. Для здійснення відповідної діяльності у Позивача наявне обладнання, зокрема маслопреси, що підтверджується вiдповiдними оборотно-сальдовими відомостями.

В подальшому соняшник, що поставлений ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» на умовах договору № 003-532 від 20.05.2015, був повністю використаний Товариством у виробництві олії соняшникової, що підтверджується вiдповiдними виробничими звітами за жовтень, грудень 2015 року.

Підсумовуючи вищенаведене, безнадійна товарна дебіторська заборгованість за Договором купівлі-продажу № 003-532 від 20.05.2015 у сумі 576 522,14 грн є витратами Товариства, а твердження Контролюючого органу щодо заниження суми інших доходів на вказану суму є безпідставними.

Стосовно заниження загальної суми доходів Товариства за 2019-2020 роки з огляду на нереальність походження будiвельно-монтажних робіт, виконаних ТОВ «СІП-ТЕК» на користь Товариства протягом грудня 2019 - лютого 2020 року у зв`язку з відсутністю в останнього повідної ліцензії і неможливості виконання таких робіт субпідрядником ФОП ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов`язкові реквізити.

Податкова накладна складається в день виникнення податкових зобов`язань продавця (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У пункті 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У розумінні статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановдено, що на сторінці 8 Акту перевірки зазначено, що за період грудень 2019 - лютий 2020 року (період, за який ТОВ «СІП-ТЕК» не могло виконувати роботи у зв`язку з відсутністю необхідної Лiцензiї) не можливо встановити реальність походження послуг, а первинні документи щодо придбання ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» послуг від контрагента - постачальника ТОВ «СІП-ТЕК» не підтверджується зібраною та опрацьованою податковою та іншою інформацією, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними уповноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання цих послуг, а тому їх оприбуткування є безпідставними для відображення в бухгалтерському та податковому обліках.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства ставлять у залежність достовірність даних не податкового обліку платника податків від дотримання податкової і бухгалтерської дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав у зв`язку з придбанням товарiв (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Детальніше зазначена позиція міститься у розділі 5 позовної заяви.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у вiд 12.07.01 у справі No808/109/18.

Мiж Товариством (Замовник) і ТОВ «СІП-ТЕК» (Підрядник) укладено договір підряду №23/10 вiд 23.10.2019, за яким Замовник доручив, а Підрядник зобов`язався виконати роботи по виготовленню та монтажу конструкції (домокомплекту) за адресою м. Чорноморськ, вул. Центральна, 14.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, будівництво об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (CC3) наслідками, за переліком видів робіт, що визначається Кабінетом Міністрів України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Аналізуючи витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ОД68 від 26.08.2020 вбачається, що побудований ТОВ «СІП ТЕК» адміністративно-побутовий корпус було прийнято в експлуатацію за класом наслідків СС1.

Враховуючи наведене, для виконання робіт за Договором підряду №23/10 вiд 23.10.2019 не потрібна наявність відповідної ліцензії на проведення будівельних робіт.

Вiдповiдно до п. 3.2. договору підряду Підрядник виконує роботи інструментами з використанням власних матеріалів.

Згідно п. 7.3.1. договору підряду Підрядник має право залучати до виконання Договору субпідрядників на свій розсуд за попереднім погодженням з Замовником, які мають вiдповiдати наступим вимогам:

- мати ліцензію (дозвіл) на виконання робіт, якщо така вимога передбачена нормативними Документами та чинним законодавством України;

- мати ресурси (матеріальні, технічні, трудові), достатні для виконання робіт, тощо.

Довідкою про залучення субпідрядної організації Підрядник повідомив Замовника, що при виконанні робіт він планує залучити субпідрядника ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ). штатний склад якого складає 10 одиниць.

На підтвердження наявності у Підрядника і субпідрядника необхiдних ресурсів для виконання робітними вiдповiднi довiдки про матерiально-технічні ресурси і довідку ФОП ОСОБА_1 про штатні одиниці, згiдно з якою субпідрядником для виконання робіт залучаються 10 осіб.

Вказані особи могли залучатися за договорами цивільно-правового характеру, розрахунок з якими міг відбуватися не у 2019 році, а після фактичного виконання робіт за договором підряду, яке згідно представлених актів виконаних робіт і довідок вартість виконаних будівельних робіт відбулося у липні 2020 року.

Також необхідно зазначити, що у постановах від 31.07.2020 у справі № 817/1339/17, вiд 22.05.2020 у справі № 815/6475/15, вiд 08.08.2018 у справі № 820/4428/17, як і у низці інших, Верховний Суд окремо наголосив, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах iнтрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, зокрема на наявні у ній розбіжності між сумами податкового кредиту суб`єктів господарювання, є безпідставним, оскільки така iнформацiя не грунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Отже посилання про те, що ФОП ОСОБА_1 самостійно здійснював виконання робіт за договором субпідряду не відповідає дійсності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Позивач повністю оплатив ТОВ «СІП-ТЕК» виконані роботи, у тому числі сплатив суму податку на додану вартість. За результатом виконання робіт побудований ТОВ «СІП-ТЕК адмiнiстративно-побутовий корпус було прийнято в експлуатацію та зареестровано як об`ект нерухомого майна, про що свідчить вiдповiдний витяг.

Представлені у позов первиннi документи були надані представникам ГУ ДПС в Одеській області під час перевірки. Жодних зауважень до наявної у Позивача первинної документаці перевіркою не встановлено, її достатність та оформлення належним чином в Акті перевірки не заперечується.

Отже, господарська операція з виконання робіт ТОВ «СІП-ТЕК» спричинила реальнi змiни майнового стану ТОВ «БОЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА», яке розпорядилося ним в подальшому з певною економiчною метою, відтак висновки Вiдповiдача вiдсутнiсть факту виконання робіт є необгрунтованими.

Підсумовуючи наведене, твердження про нереальність походження будiвельно-монтажних робіт, виконаних ТОВ «СІП-ТЕК» на підставі договору підряду №23/10 від 23.10.2019 безпідставним, а вчинена господарська операцiя с реальною та підтверджуються належними і допустимим первинними документами, які були проаналізовані під час перевiрки.

Щодо твердження відповідача, що до складу витрат зайво віднесено вартість придбаних Товариством товарів (робіт, послуг) та занижено ПДВ з огляду на неможливiсть встановлення реальності (безтоварності) здійснення Фінансово-господарських операцій з ТОВ «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС», ТОВ «ПРИВАТМАШСТРОЙ» i ТОВ «УДЖІ ТРАСТ» у зв`язку з неможливістю підтвердження поставок товарів, послуг від постачальників до контрагентів по ланцюгу суд зазначає наступне.

Мiж ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» (Замовник) і ТОВ «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС» (Перевізник) укладено договір перевезення автомобільним транспортом №28-10-БУ вiд 28.10.2019, за змістом якого Перевізник прийняв на себе зобов`язання надати Замовнику послуги з перевезення (доставки) вантажу (зернові, олійні культури та продукти їх переробки, інші вантажі) з подальшою передачею зазначеного вантажу уповноваженій особі, а Замовник зобов`язується оплатити Перевізнику вартість наданих послуг.

П. 1.3. договору перевезення визначено, що територiя надання послуг - Україна, маршрути визначаються в товарно-транспортних накладних або подорожніх листах.

Вiдповiдно до п.п.2.3,2.4 договору перевезення факт прийняття Перевізником вантажу в рамках даного Договору підтверджується вiдповiдними товарно-транспортними накладними. Факт надання послуг в рамках даного договору підтверджується Актами прийому-передачі послуг, що оформлюються по кожній з виконаних заявок.

На виконання означеного Перевізником надані, а Замовником отримані послуги з перевезення кукурудзи відправлення: с. Озерне, Київської області і с. Олбин Чернiгiвської області до місця призначення ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», вул. Транспортна, 28, м Чорноморськ, Одеська область, що підтверджується відповідними заявками, товарно-транспортними накладними, актами наданих послуг і зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Товариство також сплатило Перевізнику обумовлену договором суму наданих послуг, що підтверджується вiдповiдними платіжними дорученнями.

Зазначені первинні документи складено у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, та обґрунтовують як належне виконання підприємствами господарських зобов`язань, так i належне документування господарських операцій.

Товариство повністю розрахувалося з контрагентом за надані послуги, який в свою чергу сплатив суму податку на додану вартість.

Копії первинних документів надано до суду разом з даним позовом, зауважень до наявної у Позивача первинної документації, не встановлено, її достатність та оформлення належним чином в Акті перевірки не заперечується.

Посилання відповідача на відмінність в маршрутах транспортування товарів, з огляду на те, що в актах виконаних робіт зазначена Київська область, Чернігівська область, а в податкових накладних - Тернопільська область не заслуговують на увагу, оскільки п. 1.3. Договору перевезення прямо визначено, що маршрути визначаються в товарно-транспортних накладних.

Зазначення Тернопiльської області у номенклатурі податкових накладних, які були складені перевізником, є технічною помилкою контрагента, що не впливає на змiст самої накладної. Тому певні недоліки складання податкових накладних не можуть тягнути негативних наслідків для Товариства.

Посилання на нібито не співпадіння працівників ТОВ «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС» та водіїв, що зазначені в ТТН, також не може бути підставою для притягнення Позивача до відповідальності, оскільки Товариство не може нести вiдповiдальнiсть за дії третіх осіб, в даному випадку порушення податкового законодавства, які нібито допущено контрагентом.

Вказані особи могли залучатися за договорами цивільно-правового характеру, розрахунок з якими міг відбуватися не у 2019 році, а після фактичного надання послуг.

Крiм того, посилання Контролюючого органу на невідповіднiсть номенклатури отриманих і реалізованих ТОВ «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС» товарів, робіт, послуг додатково підтверджує фактичне здійснення перевізником транспортно-експедиційних послуг, для забезпечення яких було придбано ПММ, автозапчастини, тощо.

Крім того з наданих позивачем документів вбачається, що вантажовідправниками кукурудзи, яку «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС», виступили Іноземне пiдприємство «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» та ДП кукурудзи, яку перевозило ТОВ «ЛУГОВЕ», які за умовами договору поставки № Б19-042 вiд 28.10.2019 і договору поставки, укладеного у спрощеній формі, поставляли кукурудзу на користь ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» до місця поставки: ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», вул. Транспортна, 28, м. Чорноморськ, Одеська область.

У Контролюючого органу відсутні зауваження щодо фінансово-господарських операцiй мiж IП «АГРО-ВIЛЬД Україна» i ДП «ЛУГОВЕ» та Товариством за цими договорами поставки.

З метою додаткового пiдтвердження реальностi господарської операції Позивачем надано реєстр прийнятого вантажу, складеного ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», В Яких, серед іншого, фіксувалася вага та дата приймання вантажу, марки та номери автотранспорту, яким доставлявся цей вантаж, та якi вiдповiдають таким номера и товарно-транспортних накладних, що напряму підтверджує товарність та реальність спірних операцiй.

В подальшому отриманий від ІП «АГРО-ВIЛЬД УКРАЇНА» i ДП «ЛУГОВЕ» товар був реалiзований Товариством на користь ТОВ «РИСОЛ УКРАЇНА» за договорами купівлі-продажу №51 вiд 04.11.2019, №52 вiд 06.11.2019 i TOB «CП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ» за договором купівлі продажу № 61 вiд 09.12.2019, які в свою чергу реалізували товар за межi території України.

Зазначені господарськi операцiї також були предметом перевірки Контролюючим органом, проте будь-які зауваження до них відсутні.

Отже, господарська операція з надання послуг ТОВ «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС» спричинила реальнi змiни майнового стану ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА», яке розпорядилося ним в подальшому з певною економiчною метою, відтак висновки Відсутність факту надання послуг с абсолютно необґрунтованими.

Мiж ТОВ «БОЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «ПРИВАТМАШСТРОЙ» (Продавець) укладено договір поставки №Б19-008 від 30.07.2019, за змістом якого Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити пшеницю 2,3,4 класу на умовах поставки в місці (DAP) ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28.

Відповідно до п.3.2 договору поставки поставка товару здійснюється Продавцем автотранспортом, для чого був залучений перевізник ТОВ «ФАБАС ІНВЕСТ».

На виконання означеного Продавець поставив товар до обумовленого договором місця поставки, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, картками обліку експертного вантажу, зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.

В свою чергу Покупець в повному обсязі сплатив вартість поставленої пшениці, що підтверджується платіжними дорученнями.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Зазначені первинні документи складено у суворій відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Украпнi» та Податкового кодексу України, та обґрунтовують як належне виконання підприємствами господарських зобов`язань, так i належне документування господарських операцій.

Товариство повністю розрахувалося з контрагентом за поставлений товар, який в свою чергу сплатив суму податку на додану вартість.

Жодних зауважень до наявноп у Товариства первинної документації перевіркою не встановлено, окрім того її достатність та оформлення належним чином в Актi Не заперечується. Тобто слиною підставою для визнання зазначених операцій безтоварними є наявність податкової інформації щодо контрагента постачальника ТОВ «СЕКУНДА IНВЕСТMEHT» та перевізника ТОВ «ФАБIАС ІНВЕСТ».

Суд зазначає, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, якщо вони мали мiсце, не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту.

Також відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослiдження факту реальності господарськоп операції, вчиненої мiж останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

З поданих разом з позовом первинних документів судом встановлено, що поставлений ТОВ «ПРИВАТМАШСТРОЙ» товар був реалізований Товариством на користь інших суб`єктів господарювання, а саме ПРАТ «РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» за договорами купівлі-продажу №26 від 05.08.2019, №27 від 05.08.2019, ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ» за договорами No31 вiд 19.08.2019, №32 від 19.08.2019, №33 від 19.08.2019, №35 від 30.08.2019, i TOB «HOBOTIC» за договорами №40 від 11.09.2019, №41 від 11.09.2019, які в свою чергу реалізували товар за межі території України.

Реальність і товарність операцій з реалізації поставленого Товариству вантажу не викликає сумнівів у Контролюючого органу.

З метою додаткового пiдтвердження реальності господарської операції Позивачем надано реєстр прийнятого вантажу, складеного ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», в яких, серед іншого, фіксувалася вага та дата приймання вантажу, марки та номери автотранспорту, яким доставлявся цей вантаж, та якi вiдповiдають таким номера товарно-транспортних накладних, що напряму підтверджує товарність та реальність спірних операцій.

Отже, господарська операція з поставки товару ТОВ «ПРИВАТМАШСТРОЙ» спричинила реальнi змiни майнового стану ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА», яке розпорядилося ним в подальшому з певною економiчною метою, відтак висновки Відповідача про відсутність факту поставки товару є абсолютно необґрунтованими.

Мiж ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «УДЖІ ТРАСТ» (Продавець) укладений договір поставки №Б18-030 вiд 20.02.2019, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити кукурудзу (зерно насипом українського походження, врожаю 2018 року) на умовах поставка в місці (DAP) ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28 згідно Інкотермс 2010.

Вiдповiдно до п. 2.2. договору поставки приймання Товару за кiлькiстю здiйснюється у вазі, що визначається при перевантажуванні транспортних засобiв на підставі даних ваг терміналу. Кількість товару вказується в електронному реєстрі терміналу про приймання товару.

Згідно п.3.2. договору поставки поставка товару здійснюється Продавцем автотранспортом. На виконання означеного Продавець поставив товар до обумовленого договором мiсця поставки, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними (перевізник ТОВ «ПТК ОПТІМА»), картками обліку експертного вантажу і зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.

В свою чергу Покупець в повному обсязі сплатив вартість поставленоп пшениці, що підтверджується платiжними дорученнями.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Украпнi» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Зазначені первинні документи складено вiдповiдностi до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, та обґрунтовують як належне виконання пiдприемствами господарських зобов`язань, так i належне документування господарських операцій.

Товариство повністю розрахувалося з контрагентом за поставлений товар, зокрема сплатив суму податку на додану вартість.

Зауважень до наявноп у Товариства первинної документації перевіркою не встановлено, окрім того, її достатність та оформлення належним чином в Акті не заперечується.

Посилання відповідача в акті перевірки на розбіжність в показниках тоннажу поставленої пшениці згідно видаткових накладних, товарно-транспортних накладних і фактично відвантажених обсягах не заслуговують на увагу, оскільки зазначений висновок ґрунтується на математичній помилці співробітників Контролюючого органу, яка була допущена при розрахунку кількості вантажу в Актi перевірці. Якщо належно порахувати тоннаж поставленої пшениці, то показники обсягу в видаткових накладних і товарно-транспортних накладних вiдповiдають фактично поставленому обсягу.

Посилання на не співпадіння працiвникiв ТОВ ПТК ОПТИМА та водіїв, що зазначені в ТТН, також не може бути підставою для притягнення Позивача до відповідальностi, оскільки Товариство не може нести вiдповiдальнiсть за дії третіх осіб, в даному випадку порушення податкового законодавства, які нібито допущено контрагентом. Вказані особи могли залучатися за договорами цивільно-правового характеру, розрахунок з якими мi не у 2019 році, а після фактичного надання послуг.

Тобто єдиною підставою для визнання зазначених операцiй безтоварними є наявність податкової інформації щодо контрагента постачальника ТОВ «БІЗНЕС АГРО ІМПЕРІЯ».

Однак, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської дiяльностi, якщо вони мали мiсце, не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту.

З поданих разом з позовом первинних документів судом встановлено, що поставлений ТОВ «УДЖІ ТРАСТ» товар був реалізований Товариством на користь ТОВ «МТЦ» за договорами купівлі-продажу №5 від 22.02.2019 та №6 вiд 25.02.2019, яке в свою чергу реалізувало товар за межі території України.

З метою додаткового пiдтвердження реальності господарської операції Позивачем надано реєстр прийнятого вантажу, складеного ТОВ «СП РИСОЛ ТЕРМІНАЛ», в яких, серед іншого, фіксувалася вага та дата приймання вантажу, марки та номери автотранспорту, яким доставлявся цей вантаж, та якi вiдповiдають таким номера в них товарно-транспортних накладних, що напряму підтверджує товарнiсть та реальність спірних операцій.

Отже, господарська операція з постачання товару ТОВ «УДЖІ ТРАСТ» спричинила реальні зміни майнового стану ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА», яке розпорядилося ним в подальшому з певною економічною метою, відтак висновки Відповідача про відсутність факту постачання товару є необґрунтованими.

З огляду на викладене, та як вбачається з наявних у справі доказiв, судом встановлено що: фактичний рух активів в процесi здiйснення господарської операції та реальнi змiни майнового стану ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА»; наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, зокрема статус контрагентів як платників ПДВ; наявність зв`язку між фактом придбання відповідного товару і послуг та змістом господарської діяльності ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА».

Під час укладання зазначених договорів Товариство дотримувалось принципу належної обачності, а саме перед їх укладанням були вчинені дії на отримання інформації щодо належної правоздатності контрагентiв та наявності у їх представників права підписувати первинні документи.

При цьому, чинне законодавство не зобов`язує і не наділяє юридичних осіб правом перевіряти діяльність їх контрагентів на предмет її вiдповiдностi законодавству, перевіряти їх первинну документацію, дані бухгалтерського та податкового обліку тощо. Більш того, суб`єкти господарювання не мають можливості здiйснювати таку перевірку.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків (Постанова КАС ВС від 19 лютого 2019 року по справі № П/811/217/17, адміністративне провадження № К/9901/38084/18, ЄДРСРУ № 79956733).

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь iнших осіб, що перебувають поза межами його впливу (Постанова КАС ВС від 9 березня 2019 року по справі № 810/302/15, адмiнiстративне провадження №К/9901/19359/18 (ЄДРСРУ № 80580348).

Разом із позовом, позивачем надано документи щодо подальшого розпорядження товаром (послугами), а також розроблена спецiально для суду таблиця щодо господарських операцiй мiж ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» та ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД», TOB «СІП-ТЕК», TOB «ТРАНСПОРТ-ПЛЮС», TOB «ПРИВАТМАШСТРОЙ» і ТОВ «УДЖІ ТРАСТ», за допомогою якої наглядно простежується документально оформлений рух товару (робіт, послуг) від контрагентів до Позивача, а також розпорядження товаром, роботами послугам в рамках господарської діяльності Позивача.

Суд вважає, що саме позивач будь-яких порушень податкового законодавства по господарським операціям не допустив та надав всі документи, які свідчать про здійснення вказаних господарських операцій.

Крім того, навіть наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов`язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Вказаний правовий висновок неодноразово виклався в постановах Верховного Суду. Зокрема, в постановах від 12.06.2018 року по справі №826/16272/13-а, від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 Верховним Судом викладений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА (вул..Європейська,83, м.Роздільна, Роздільнянський район, Одеська область, 67400) до Головного управлінні ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» вiд 01.11.2021 №26806/15-32-07-02 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують iншi платники на суму 2120841,00 грн. та штрафних санкцій на суму 530210,00 грн.

Визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення - рiшення форми «П» вiд 01.11.2021 №26808/15-32-07-02 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рiк i 1 квартал 2021 року на суму 1901943,00 грн.

Визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» вiд 01.11.2021 №26810/15-32-07-02 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 1 710 110,00 грн та штрафних санкцій у сумі 427528,00 грн.

Визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення - рiшення форми «В4» вiд 01.11.2021 №26811/15-32-07-02 про зменшення розміру від много значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2021 року у сумі 382614,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА (вул..Європейська,83, м.Роздільна, Роздільнянський район, Одеська область, 67400, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, ) сплачений судовий збір в розмірі 22700,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко