Справа № 260/1938/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2022 року м. Ужгород№ 260/1938/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2022 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати рішення про тимчасове припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 05.01.1995 року по 27.12.2000 рік в TOB «Озеро Кунікунди»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з врахуванням періодів його роботи: з 05.01.1995 року по 27.12.2000 рік в TOB «Озеро Кунікунди» починаючи з часу припинення виплати пенсії (а.с.1-4).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 вересня 2020 року позивач звернувся в Тячівський сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії згідно вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підтвердження свого страхового стажу надав визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 всі необхідні документи. З моменту написання заяви про призначення пенсії йому було призначено пенсію, яку він отримував щомісячно. У січні 2022 року позивач отримав лист від відповідача від 16 грудня 2021 року за вих. № 0700-0210-8/50195, згідно якого ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) припинено виплату пенсії до з`ясування, згідно акту перевірки № 734 від 29 жовтня 2021 року, яким встановлено, що стаж роботи в ТОВ «Озеро Кунікунда» за період з 05 січня 1995 року по 27 грудня 2000 року підтвердити неможливо, оскільки первинні документи відсутні та для перевірки не надані. У разі надання інформації щодо місця знаходження первинних документів по ТОВ «Озеро Кунікунда», рішення про тимчасове припинення виплати пенсії буде переглянуто. Отже, основною підставою для припинення виплати пенсії позивачу відповідач зазначає, що неможливо підтвердити стаж роботи. Відтак, позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати йому пенсії протиправними, а прийняте рішення таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим і звернувся до суду.

07 червня 2022 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.16, 17).

21 червня 2022 року на адресу суду надійшли належним чином завірені матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

21 червня 2022 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що як вбачається з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , останньому з 20 вересня 2020 року призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згодом, відповідачем було встановлено, що надана, позивачем довідка №14/12-20 від 17 грудня 2020 року, видана ТзОВ «Озеро Кунікунда» про підтвердження факту роботи з 05 січня 1995 року по 27 грудня 2000 року, у відповідності до частини третьої статті 44 Закону підлягає перевірці щодо відповідності її первинним документам. Згідно частини третьої статті 44 вищезазначеного Закону, встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Так, підпунктом 5 пукнту 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. №28-2, Головне управління Пенсійного фонду України має право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

За результатами проведеної роботи відділом контрольно-перевірочної роботи №1 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління щодо здійснення перевірки достовірності вищезазначеної довідки складено акт перевірки правильності надання довідки про заробітну плату та стажу роботи для обчислення пенсії №734 від 29 жовтня 2021 року. При перевірці довідки №14/12-20 від 17 грудня 2020 року про стаж роботи позивача за період роботи з 05 січня 1995 року по 27 грудня 2000 року виданої ТзОВ «Озеро Кунікунда» встановлено, що первинні бухгалтерські документи (накази, відомості по нарахуванню заробітної плати) по місцю юридичної адреси товариства за період діяльності 1995-2012 рр. відсутні. Керівником ТзОВ «Озеро Кунікунда» надано пояснення, згідно якого встановлено, що первинні бухгалтерські документи ТзОВ «Озеро Кунікунда» за період з 1995 року по 20 листопада 2012 року при зміні директора не передавалися, тому підтвердити дані про стаж роботи позивача немає можливості. З огляду на вищенаведене відповідачем було припинено виплату пенсії позивача до з`ясування обставин, та повідомлено останнього, що в разі надання інформації, щодо місця знаходження первинних документів по ТОВ «Озеро Кунікунда», рішення про тимчасове припинення виплати пенсії буде переглянуто. Відтак, відповідач у задоволені позовних вимог просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 вересня 2020 року позивач звернувся в Тячівський сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення йому пенсії згідно вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підтвердження свого страхового стажу надав визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 всі необхідні документи.

Рішенням відповідача від 23 грудня 2020 року за № 35 позивачеві було призначено пенсію.

Листом від 16 грудня 2021 року за вих. № 0700-0210-8/50195 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача про те, що плату його пенсії тимчасово припинено до з`ясування, оскільки згідно акту перевірки № 734 від 29 жовтня 2021 року встановлено, що стаж роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Озеро Кунікунда» (далі - ТОВ «Озеро Кунікунда») за період з 05 січня 1995 року по 27 грудня 2000 року, підтвердити неможливо, оскільки первинні документи відсутні та для перевірки не надані. В разі надання інформації щодо місця знаходження первинних документів по ТОВ «Озеро Кунікунда», рішення про тимчасове припинення виплати пенсії буде переглянуто (а.с.10).

Як вбачається із вищевказаного листа відповідача основною підставою для припинення виплати пенсії позивачеві є неможливість підтвердити стаж роботи.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачем було додано довідку за № 14/12-20 від 17 грудня 2020 року видану ТОВ «Озеро Кунікунда», згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно працював на посаді охоронця Товариства з обмеженою відповідальністю «Озеро Кунікунда» (ід.код: 22082010) у період з 05.01.1995 року (наказ № і від 05.01.1995 року) по 27.12.2000 року (наказ № 7 від 27.12.2000 року). Підставою для видачі такої довідки були книги наказів по кадрах за 1995-2000 роки (а.с.9).

Вищевказана довідка підписана завідувачем відділом кадрів ТОВ «Озера Кунікунда» та завірено печаткою юридичної особи.

До позовної заяви та при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачем надано, зокрема копію Трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с.6-8).

Так, згідно запису за № 13 на сторінці 11 трудової книжки позивача зазначено, що 05 січня 1995 року ОСОБА_1 прийнято на роботу охоронцем у ТОВ «Озеро Кунікумда», на підставі наказу № 1 від 05 січня 1995 року. Відомість до трудової книжки внесена директором підприємства та скріплена печаткою установи і підписом директора (а.с.7).

У відповідності до запису за № 14 на сторінці 11 трудової книжки позивача, зазначено, що 27 грудня 2000 року позивач звільнений з роботи згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням), на підставі наказу № 7 від 27 грудня 2000 року. Відповідні відомості до трудової книжки позивача внесені директором підприємства та скріплені його підписом та печаткою установи (а.с.7).

Суд зауважує, що не впорядкованість трудової документації, не передання документів на зберігання до архіву, ліквідація організації, відсутність інших відомостей не може бути підставою для виключення періодів роботи особи з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Крім того, у відмові Пенсійний фонд не зазначає відомостей про наявність інформації, яка спростовує факт того, що позивач не працював у зазначеній організації чи у документах організацій не значиться ОСОБА_1 , тобто відсутність такого висновку не може слугувати для того, щоб відмовити позивачеві у зарахуванні зазначеної роботи до страхового стажу для виплати пенсії по віку.

Суд наголошує, що записи про прийняття та звільнення з роботи занесені до трудової книжки позивача є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печатками організацій, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

Належним та допустимим доказом є саме трудова книжка та довідка, що підтверджують, право позивача на включення періоду роботи в ТОВ «Озеро Кунікунда» на посаді охоронця у період з 05 січня 1995 року по 27 грудень 2000 року до страхового стажу.

З огляду на викладене та враховуючи, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

За змістом положень статей 43, 46, 55 Конституції України, статей 2-5-1, 21, 48, 141, 153 Кодексу законів про працю України, Преамбули та статей 1, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», кожен має право на працю, її оплату та на соціальний захист і пенсійне забезпечення; обов`язок належним чином організувати відповідно до укладеного трудового договору роботу працівника, забезпечити дотримання правил охорони праці, належним чином вести трудову книжку працівника із внесенням до неї записів про його роботу, а також вести документацію, необхідну для призначення пенсії працівнику, лежить на роботодавцеві; роботодавець відповідальний за шкоду, завдану працівнику внаслідок несвоєчасного, неналежного оформлення та подання пенсійних документів; кожен має право на судовий захист, зокрема, від незаконних дій, бездіяльності роботодавця, який не вправі перекладати відповідальність за вчинення (невчинення) дій, що належать до його компетенції, та за наслідки таких своїх дій (бездіяльності) на працівника.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019р. по справі №307/541/17 зазначив, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Головне управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних, та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період.

Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

У постанові від 12.12.2019р. по справі №229/3431/1.6-3 Верховний Суд дійшов до висновку про безпідставність доводів пенсійного органу про неможливість підтвердження трудового стажу через відсутність на зберіганні в державному архіві запитуваних документів та вказав про неможливість надання повного об`єму необхідних для реалізації прав позивача документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Таким чином, не зараховуючи до страхового стажу позивача періоду його роботи в ТОВ «Озері Кунікунда» з 05 січня 1995 року по 27 грудня 2000 року, з огляду на відсутність первинних документів, відповідач покладає відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо зберігання документації та передання такої на зберігання до архіву на позивача, тим самим, позбавляючи його соціальної захищеності, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Приписи частини другої статті 77 КАС України встановлють, тягар доведення правомірності прийнятого рішення покладається саме на суб`єкт владних повноважень.

Норми чинного законодавства покладають саме на роботодавця обов`язок щодо повноти ведення обліку особового складу та заробітної плати працівників, за недотримання якого встановлена відповідальність.

Тому на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці. Неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу особи, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Більше того, пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-3.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Згідно вимог статті 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини і статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Тобто, як зазначено вище, лише за умов відсутності трудової книжки або відповідних записів за місцем роботи трудовий стаж встановлюється іншими документами.

У даному випадку записи про прийняття та звільнення ОСОБА_1 з робота є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печаткою організації, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

Пунктами 2.2-2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (п. 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем робота, служби, навчання, а також архівними установами.

З наданої трудової книжки та довідки вбачається, що ОСОБА_1 дійсно, у період з 05 січня 1995 року по 27 грудень 2000 року працював у ТОВ «Озеро Кунікунда» на посаді охоронця.

При цьому, зазначені записи не містять неправильностей чи неточностей та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держпромпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 (втратила чинність) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, чинних на час здійснення цих записів.

Крім того, записи про прийняття та звільнення позивача з робота є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печаткою організації, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

З огляду на викладене суд зазначає, що трудова книжка ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ГІФУ Закарпатської області зарахувати спірні періоди часу до трудового стажу позивача та відновити останньому виплату пенсії з дати її припинення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, засновану на принципах Європейської конвенції з прав людини, що узгоджується із приписами статті 19 Конституції України, яка встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тобто забезпечувати відповідні гарантії проти свавільного порушення прав, свобод та інтересів юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку, що даний позов підлягає до задоволення у повній мірі.

На підставі вимог статті 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 285Т003YAK від 13 травня 2022 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи: з 05 січня 1995 року по 27 грудня 2000 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Озеро Кунікунди».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з врахуванням періодів його роботи з 05 січня 1995 року по 27 грудень 2000 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Озеро Кунікунди» починаючи з часу припинення виплати пенсії.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець