Справа № 520/26248/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 липня 2022 року справа №520/26248/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегонального управління Укрнацбезпеки

про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегонального управління Укрнацбезпеки (далі по тексту відповідач), в якому просить скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23.11.2021 №302572 у розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був неналежно повідомлений про дату, час та місце розгляду матеріалів по акту перевірки. Крім того, зазначив, що на час виявлення порушення його транспортний засіб передано для використання в господарській діяльності іншому суб`єкту господарювання, відтак, на переконання позивача, він не може нести відповідальність за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги з їх копіями для відповідача. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копі/ відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що оскільки транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Як видно з акту №305319, під час рейдової перевірки водій не надавав інспектору вказаного документу. Відтак, на думку представника відповідача, Слобожанське міжрегональне управління Укрнацбезпеки правомірно прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.11.2021 №302572 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у відношенні позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Розглянувши надані документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

На 331 км + 457 м автодороги М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» 13.10.2021 під час рейдової перевірки співробітниками Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки MAN, модель TGL 8/180, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнано тахографом, під керуванням водія ОСОБА_2 та здійснено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт від 13.10.2021 №305319.

Підставою для складання вказаного акту слугували висновки інспектора про виявлення порушення, передбаченого статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон України №2344-III), пункту 3.3 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» від 24.06.2010 №385 (далі по тексту Наказ №385), пункту 6.2 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» від 07.06.2010 №340 (далі по тексту Наказ №340), а саме - відсутній на момент перевірки протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

За результатами розгляду акту від 13.10.2021 №305319 Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову від 23.11.2021 №302572 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача у розмірі 17000,00 грн. за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-III.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи суд встановив, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспектора щодо надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України №2344-III, з огляду на відсутність на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено пункт 3.3 Наказу №385.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно приписів статті 48 Закону України №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону України №2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Згідно з приписами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 6.3 Наказу №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 1.3 Наказу №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Наказом №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пункту 1.3 Наказу №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктом 2.5 Наказу №385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Окрім цього, положеннями пункту 2.6 Наказу №385 передбачено, що тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. За умови позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів відповідно до вимог ЄУТР маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра (пункти 2.7, 2.8 Наказу №385).

Відповідно до пункту 3.3 Наказу №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

Пунктом 3.5 Наказу №385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до пункту 3.6 Наказу №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що положеннями статті 48 Закону України №2344-III передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Наказом №385 та Наказом № 340.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно - господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, у даному випадку протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

У позовній заяві позивач заперечує факт надання ним послуг з перевезень вантажів. Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач також виходить з того, що під час складання акту безпосередньо на момент перевірки на дорозі та у подальшому, при прийнятті постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, відповідач не переконався в тому, що під час складання акта позивач не надавав послуги з перевезення вантажу, оскільки зупинений транспортний засіб передано для використання в підприємницькій діяльності на підставі договору оренди іншому суб`єкту господарської діяльності, а саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 . Таким чином, відповідальність за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту застосовується безпосередньо до автомобільних перевізників. Оскільки позивач не був на момент проведення перевірки безпосереднім перевізником.

Дане твердження, на думку позивача, підтверджується договором оренди транспортного засобу від 01.06.2021 №01.06.2021 та актом приймання-передачі до договору. Також, до матеріалів надана копія Наказу від 06.07.2021 №12, яким ОСОБА_2 прийнятий на роботу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на посаду водія з 07.07.2021.

Стосовно доводів позивача, що він не є суб`єктом відповідальності у даній справі, оскільки не був перевізником та не користувався транспортним засобом в момент його зупинення уповноваженими особами, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно часини 1 статті 33 Закону України №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Так, позивач посилається на договір оренди транспортного засобу від 01.06.2021 №01.06.2021 та акт приймання-передачі до договору.

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

При цьому відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

У графі талона «Особливі відмітки» робиться запис «Дійсний до ____________ 20__ за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серії ___ N _______».

Копія документа, що підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, додається до матеріалів, що необхідні для оформлення тимчасового реєстраційного талона.

Порядок видачі тимчасового реєстраційного талона регламентовано Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом МВС від 11.08.2010 №379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за №123/18861.

Відповідно до пункту 6.3 названої Інструкції, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _____ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ___________".

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Тобто, вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону №2344-III визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб, реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статей 39, 48 Закону України №2344-III, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування повинен здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підстава використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).

Суд вказує, що згідно приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Свою правову позицію щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 у справі №804/8740/16, відповідно до якої зазначив, що «Попри те, що наведені положення Інструкції №379 та Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто як вважає позивач не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт». Тому з огляду на наведене правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин колегія суддів погоджується з висновками судів ... про правомірність спірних постанов в цій частині.»

Крім зазначеного судом, позивачем не доведено суду належними доказами, що договір оренди транспортного засобу об`єктивно існував при здійсненні перевірки 13.10.2021. Водій надав при перевірці тільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому зазначено власником - позивача, посвідчення водія та видаткову накладну без підписів сторін, з якої неможливо встановити, хто є постачальником.

Більше того, водій транспортного засобу, заперечень щодо визначення позивача перевізником в акті перевірки від 23.10.2021 не висловив.

Разом з цим слід зазначити, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, надати пояснення та/або додаткові докази відповідачу щодо складення документів відносно неналежної особи.

Адвокат Ляшенко Юрій Олександрович був присутній під час розгляду справи, однак будь-яких доказів того, що позивач не був перевізником, не надав.

Суд надає оцінку спірній постанові відповідача ретроспективно, станом на день прийняття спірної постанови. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що водій при перевірці, а адвокат Ляшенко Юрій Олександрович під час розгляду справи, надавали або договір оренди, або тимчасовий реєстраційний талон, тому, суд критично відноситься до наданого суду договору оренди транспортного засобу та розглядає його, як намагання позивача уникнути відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що позивачем не надано до суду жодних доказів фактичного виконання вказаного договору оренди, зокрема, доказів сплати орендної плати.

На думку суду, надання договору оренди транспортного засобу, акту приймання-передачі до договору, наказу від 06.07.2021 №12 під час розгляду справи у суді не змінює суті вчиненого позивачем порушення, а їх надання згодом не має правових наслідків для визнання неправомірності винесення відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Щодо тверджень представника позивача про неналежне повідомлення позивача про розгляд його справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Так, повідомленням від 16.11.2021 №96608/3.1/24-21, направленим 16.11.2021 поштою рекомендованим листом №833, позивача було викликано для розгляду справи на 23.11.2021 з 9:00 до 12:00 год., що підтверджується наданими відповідачем доказами.

Вказане повідомлення отримано позивачем 18.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

Більш того, сам позивач надає до суду копію конверту з трек-номером №833, що ніяк не може свідчити, що це не звичайний лист.

Таким чином, відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-III за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, відповідач правомірно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф, процедура здійснення перевірок та застосування штрафних санкцій здійснена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, постанова відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача від 23.11.2021 №302572 є правомірною.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову у дані справі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 244-246, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегонального управління Укрнацбезпеки (проспект Перемоги, будинок 14, місто Київ, 03135) про скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 з 24.02.2022 був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 27.08.2022.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА