Справа № 160/8210/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2022 року Справа № 160/8210/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
13 червня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати 12 років 5 місяців 3 дні до пільгового стажу за списком № 1 за період роботи, навчання та проходження строкової військової служби в армії з 01.09.1986 року по 03.01.1990 року, з 16.01.1990 року по 18.05.1990 року, з 23.05.1990 року по 13.04.1992 року з 16.07.1992 року по 25.10.1992 року, з 12.05.2010 року по 11.05.2011 року, з 25.05.2011 року по 02.03.2017 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі ст.114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправністю рішення ПФУ щодо в частині відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та не зарахуванням ПФУ до пільгового стажу 12 років 5 місяців 3 дні за Списком № 1 за період роботи, навчання та проходження строкової військової служби в армії з 01.09.1986 року по 03.01.1990 року, з 16.01.1990 року по 18.05.1990 року, з 23.05.1990 року по 13.04.1992 року з 16.07.1992 року по 25.10.1992 року, з 12.05.2010 року по 11.05.2011 року, з 25.05.2011 року по 02.03.2017 року.
Відповідно до п.2 Прикінцевих положень, розділу XV, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт,професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюються згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, незалежно від місця останньої роботи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації - після досягнення 50 років і при стажі не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Згідно п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально - виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Частиною 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України"Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Періоди роботи позивача з 12.05.2010 року по 11.05.2011 року (звільнений з 11.05.2011 року, пр. № 810к від 11.05.2011 року, запис в трудовій книжці № 31) та з 25.05.2011 року по 02.03.2017 року зараховані до стажу роботи позивача по Списку № 1 на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (аркуш 2 копії пенсійної справи). Таким чином, позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з підстав відсутності необхідного стажу роботи по Списку № 1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.03.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання призначення пенсії по Списку №1 відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Також, позивач надав до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області документи щодо підтвердження у нього стажу роботи, періодів навчання та проходження строкової військової служби, трудову книжку серії НОМЕР_2 , диплом серії НОМЕР_3 , виданий СПТУ № 108 та військовий квиток серії НОМЕР_4 .
Суд звертає увагу на те, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про призначення пенсії по Списку №1 відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування останньому виповнилось 50 років.
Відповідач також повідомив, що згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) в розділ Відомості по спец стажу за період роботи 2010 року по 2017 роки страхувальником внесено код для обліку спец стажу ЗП №013А1, тобто підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії згідно з підп. 1 п. 2 ст. 114 розділу ХІV Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (за результатами атестації робочих місць). При цьому, до заяви про призначення пенсії за віком, накази про результати атестації робочих місць не надано.
Не погодившись із зазначеною відмовою відповідача та вважаючи його дії протиправними, такими, що порушують права і інтереси особи, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
За реплікацією «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що за наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року у справі №160/9995/21 адміністративний позов ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_5 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, 19 листопада 1996 року, РНКОПП: НОМЕР_6 ) до страхового (трудового) стажу періоди роботи: - з 01.09.1986 року по 03.01.1990 року; 16.01.1990 року по 18.05.1990 року, з 23.05.1990 року по 13.04.1992 року, з 16.07.1992 року по 25.10.1992 року, з 01.11.1992 року по 17.10.1994 року, з 25.10.1994 року по 31.05.2000 року, з 31.05.2000 року по 30.09.2001 року, з 01.10.2001 року по 28.02.2002 року, з 01.03.2002 року по 04.06.2002 року, з 03.11.2003 року по 30.06.2004 року, з 20.09.2004 року по 17.08.2005 року, з 16.01.2006 року по 31.03.2006 року, з 01.04.2006 року по 20.11.2007 року, з 01.12.2007 року по 13.06.2008 року, з 12.05.2010 року по 11.05.2011 року, з 25.05.2011 року по 02.03.2017 року, з 28.02.2020 року по сьогоднішній момент.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Означене судове рішення від 06.09.2021 року у справі №160/9995/21 набрало законної сили 07.10.2021 року.
Додатковим рішенням від 07.04.2022 року у справі №160/9995/21 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/9995/21 за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м. Дніпро про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Означене додаткове судове рішення від 07.04.2022 року у справі №160/9995/21 набрало законної сили 09.05.2022 року.
Так, статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону 2148. право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими' і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Частиною 1 статті 114 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим і Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту 6 цієї статті контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляд) та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18. і 1.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Згідно пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, видані з посиланням на первинні документи того періоду: коли працівник виконував роботу.
У довідці має бути вказано; періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номер, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджу валися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування
Згідно наданих документів (даних трудової книжки, реєстру застрахованих осіб) загальний страховий стаж роботи становить 26 років 3 місяці 6 днів. Пільговий стаж роботи по списку №1 становить 6 років.
Вважаючи спірне рішення протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), в редакції пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1/р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15)), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за тестом - Закон №1058-ІV), на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п.6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки.
Згідно п.8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Так, в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 містяться наступні записи (які є предметом спору у даній справі):
- з 01.09.1986 року по 03.01.1990 року включно період навчання у середньому професійно - технічному училище № 108 за спеціальністю машиніст електровоза підземний, що підтверджується дипломом від 04.01.1990 р. серії НОМЕР_7 та записом № 1 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ;
- з 16.01.1990 року по 18.05.1990 року включно період роботи у шахті ім. М. Горького виробничого об`єднання «Донецькуголь» на посаді машиніста електровоза підземним 3-й розряд з повним робочим днем в шахті, з вказаної посади був звільнений на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України (УРСР) у зв`язку із призовом на строкову військову службу, що підтверджується записами № № 2, 3 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ;
- з 23.05.1990 року по 13.04.1992 року включно період проходження строкової військової служби в армії, що підтверджується відомостями у військовому квитку серії НОМЕР_4 та записами №№ 4, 5 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ;
- з 16.07.1992 року по 25.10.1992 року включно період роботи у виробничому об`єднанні «Донецькуголь» на посаді машиніста електровоза підземним 3-й розряд з повним робочим днем під землею, що підтверджується записами №№ 6, 7 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ;
- з 12.05.2010 року по 11.05.2011 року включно період роботи в орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» па посаді машиніст електровоза підземним IV розряд з повним робочим днем в шахті, що підтверджується записами №№ 30, 31 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ;
- з 25.05.2011 року по 02.03.2017 року включно період роботи в орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» на посаді машиніст електровоза підземним IV розряду з повним робочим днем в шахті, що підтверджується записами №№ 32, 33, 34 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 .
За правилами частини першої статті 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно зі статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.
Положеннями частин 1-3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що акт (рішення, документ), виданий органом на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків у разі, якщо він виданий органом створеним у порядку, не передбаченому законом.
Разом з тим, суд звертає увагу на положення частини четвертої статті 9 Закону № 1207-VII, відповідно до якої встановлення зав`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами (підприємствами), що знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
У зв`язку з цим, суд вважає, що неврахування відповідачем виданих позивачу установами та підприємствами, що знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області, як установами та підприємствами довідок, зазначених в оскаржуваному рішенні, є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.
Також суд звертає увагу, що навчальний заклад та підприємства, які надали довідки на підтвердження періодів навчання та роботи позивача, не є державними органами та органами місцевого самоврядування, створеним не в порядку передбаченому законом, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а тому відсутні підстави вважати видані ним довідки недійсними та такими, що не створюють правових наслідків.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.10.2018 у справі №234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17, від 23.12.2019 у справі № 235/2773/17, від 04.03.2020 у справі № 235/2008/17, від 08.04.2020 у справі №242/1568/17, від 31.03.2021 у справі №0440/6809/18, від 08.12.2021 у справі №560/3907/18.
Відповідно до підрозділу 1 (Підземні роботи) розділу І Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та у гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого Постановою Совміна СРСР від 22.08.1956 року № 1173, до вказаного Списку включаються усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних та нерудних копалин, у геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, копалень та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників та службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники підземної) телефонного зв`язку тощо).
Згідно підпункту 1010100а підрозділу 1 (Підземні роботи в шахтах, рудниках та копальнях з видобутку корисних копалин; у геологорозвідці; на дренажних шахтах; на будівництві шахт, копалень, копалень) розділу І Списку № 1, затвердженого Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року № 10, до вказаного Списку включаються усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Відповідно до пункту "а" підрозділу 1 (Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальні на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах, будівництві шахт, рудників, копалень) розділу І Списку № 1, затвердженого Постановою КМ України від 11.03.1994 року № 162, до вказаного Списку включаються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах (код 1010100а).
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області протиправно не враховано надані позивачем документи, що підтверджують наявний у нього пільговий стаж за Списком № 1.
Внаслідок неврахування вказаних документів, ГУ ПФУ безпідставно не зарахувало позивачу до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 період з 01.09.1986 року по 03.01.1990 року - навчання в СПТУ №108, диплом НОМЕР_7 , де він отримав професію «машиніст електрозаводу підземним», яка відноситься до Списку №1 Постанови Совміна СРСР № 1173 від 22.08.1956р. та Постанови КМ України № 10 від 26.01.1991р., що були чинними в період навчання позивача у СПТУ № 108, враховуючи, що після закінчення навчання позивач почав працювати за цією професією на шахті ім. М.Горького п/о «Донецьквуголь», машиніст електровозу підземним з повним робочим днем в шахті, з розряд, наказ №78 від 17.01.1990 року.
Положеннями частини четвертої статті 24 Закону № 1058-1V визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Тож, відповідно до приписів пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (далі за текстом - Постанова № 590), яка також була чинною на момент навчання позивача у СПТУ, час навчання в професійно-технічному закладі (підпункт "з" пункту 109) прирівнюється до роботи, що йде за цим періодом, тобто зараховується до страхового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Також суд зазначає, що згідно з пунктом 109 вищевказаної Постанови № 590, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.
Саме положення Постанови № 590 регулювали питання зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби, до набрання чинності з 01.01.2006 року Законом України від 02.06.2005 року № 2636-IV „Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби".
Отже, і період проходження строкової військової служби З 23.05.1990 року по 13.04.1992 року підлягає зарахуванню позивачу до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки як до призову на строкову військову службу, так і після звільнення зі служби позивач виконував роботи, віднесені до Списку № 1.
Крім того, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 16.01.1990 року по 18.05.1990 року - Шахта ім. М.Горького п/о «Донецьквуголь», машиніст електровозу підземним з повним робочим днем в шахті, з розряд, наказ №78 від 17.01.1990 року; з 16.07.1992 року по 25.10.1992 року машиніст електровозу підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею, наказ 236к від 13.07.1992 року; з 12.05.2010 року по 11.05.2011 року Орендне підприємство «Шахта м.О.Ф Засядька», машиніст електровоза підземним ІV розряду з повним робочим днем в шахті, наказ №790-к від 12.05.2010 року; з 25.05.2011 року по 02.03.2017 року - Орендне підприємство «Шахта м.О.Ф Засядька», машиніст електровоза підземним ІV розряду з повним робочим днем в шахті, наказ №895 від 25.05.2011 року - слід зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 1.
Судом встановлено, що лише не зарахований відповідачем пільговий стаж позивача за Списком № 1 перевищує 10 років, а тому увесь пільговий стаж позивача за Списком № 1, включаючи той період, що було зараховано відповідачем (6 років), вочевидь перевищує 10-річний пільговий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії за Списком № 1. Враховуючи також вік позивача (50 років), загальний страховий стаж (понад 26 років з урахуванням періоду навчання в СПТУ №108, служби в рядах Збройних Сил), суд дійшов висновку, що згідно приписів ч.2 ст.114 Закону № 1058 та пункту "а" ст.13 Закону № 1788-ХІІ позивач набув право на пільгову пенсію за Списком № 1.
При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року у справі № 160/9995/21, яке набрало законної сили 07.10.2021 року, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ОСОБА_3 та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
При цьому, пенсію слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 22.02.2021 року.
Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У відповідності до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності суд враховує, чи прийняті (вчинені) вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа №802/2236/17-а).
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, в задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі ст.114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» слід відмовити, оскільки саме рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року у справі №160/9995/21 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Так само, не підлягає до задоволення позовна вимога позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати саме 12 років 5 місяців 3 дні до пільгового стажу за Списком №1, оскільки уповноваженим органом для задля зарахування певного періоду (при розрахунку років, місяців, днів) є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник