Справа № 200/1422/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року Справа№200/1422/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Просила суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 98 від 30.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання у ТУ-15 м. Донецьк з 01.09.1982 року по 23.07.1984 року, періоди роботи в Донецькому виробничому обувному об`єднанні з 01.06.1984 року по 18.03.1985 року та період роботи у Селидівському комбінаті побутового обслуговування з 20.05.1985 року по 04.04.1988 року; до пільгового стажу періоди роботи: на шахті № 2 «Новогродівська» Селидівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля з 16.11.1993 року по 29.12.1993 року, з 29.12.1993 року по 01.07.1997 року, з 01.09.1997 року по 01.06.2001 року та з 01.06.2001 року по 04.03.2003 року, на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП 1/3 «Новогродівська» з 14.10.2003 року по 15.04.2004 року, з 01.07.2004 року по 22.12.2004 року та з 26.01.2010 року по 05.05.2010 року, який дає право на призначення пенсії згідно п. 2 ч. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 чт. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 року № 98 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки у позивача недостатньо стажу.

Позивач вважає, що таке рішення є протиправним, оскільки на її думку відповідачем протиправно не зараховані періоди навчання до роботи до її страхового та пільгового стажу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду (суддя Хохленков О.В.) від 28 січня 2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 312 від 13.06.2022 року проведений повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_2 зі штату Донецького окружного адміністративного суду, та на підставі частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, справа передана на розгляд судді Тарасенку І.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року, суддя Тарасенко І.М. прийняв дану справу до свого провадження.

30 червня 2022 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , просив суд відмовити їй у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії. Відповідачем зазначено, що після відпрацювання документів наданих ОСОБА_1 , встановлено, що посаду, яку займала позивач під час роботи в періоди з 16.11.1993 року по 29.12.1993 року, з 29.12.1993 року по 01.07.1997 року, з 01.09.1997 року по 01.06.2001 року, з 01.06.2001 року по 04.03.2003 року, з 14.10.2003 року по 15.04.2004 року, з 01.07.2004 року по 22.12.2004 року та з 26.01.2010 року по 05.05.2010 року, Списком № 2 не передбачена. Крім того, відповідачем не зарахованого до страхового стажу періоди роботи позивача з 14.10.2003 року по 15.04.2004 року, з 01.07.2004 року по 22.12.2004 року та з 26.01.2010 року по 05.05.2010 року, оскільки записи цих періодів роботи позивача в її трудовій книжці виконано з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.193 року № 58.

Отже, представник відповідача зазначає, що вимоги позивача стосовно скасування рішення № 98 від 30.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахування до страхового та пільгового стажу оскаржуваних періодів роботи позивача є такими, що не підлягають задоволенню, у управління відсутні законні підстави для врахування оскаржуваних періодів роботи позивача для призначення їй пенсії за віком до пільгового стажу роботи позивача відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась через веб-портал Пенсійного фонду з письмовою заявою про призначення пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 року № 98 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії.

В спірному рішення зазначено, що позивач має страховий стаж 20 років 07 місяців 17 днів. До страхового стажу позивача не зараховано періоди: навчання з 01.09.1982 року по 23.07.1984 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер диплому та дату його видачі; період роботи з 01.06.1984 року по 18.03.1985 року, оскільки в трудовій книжці невірно зазначена дата звільнення «03.18.1985»; період роботи з 20.05.1985 року по 04.04.1988 року, оскільки міститься виправлення в номері наказу про прийняття, а в уточнюючій довідці від 23.04.2019 року № 66-82 не вказано наказів про прийняття та звільнення.

Позивачу було рекомендовано для зарахування даних періодів надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємством на якому заявник працював на підставі первинних документів за час виконання роботи, а для зарахування навчання, необхідно надати диплом або довідку та періоди навчання з навчального закладу.

Також даним рішенням не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди її роботи з 29.12.1993 року по 01.07.1997 року, з 01.09.1997 року по 01.06.2001 року на посаді зольника 2 р на дільниці ЕМС, період з 01.06.2001 року по 04.03.2003 року на посаді зольника на дільниці ЕМС, з 14.03.2003 року по 15.04.2004 року на посаді машиніста (кочегар) котельних установ, з 01.07.2004 року по 22.12.2004 року на посаді машиніста (кочегар) котельні на дільниці ЕМО-1 Вуглевидача, з 26.01.2010 року по 05.05.2010 року на посаді машиніста (кочегар) котельних установ на дільниці РЕСО-1, оскільки дані посади, на яких позивач працювала, Списком № 2 не передбачені.

Отже, спірним питання даної справи є законність дій відповідача, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

У розумінні приписів статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Підприємство страхувальник, а позивач застрахована особа.

Приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, трудовий стаж стає страховим виключно за умови сплати страхових внесків.

У даному випадку обов`язок їх утримання і сплати покладався на Підприємство, що встановлено приписами частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Одним із спірних питань даної справи є саме не зарахування страхового стажу, у зв`язку із тим, що трудова книжця на думку відповідача не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівника.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, щодо несплати позивачем страхових внесків.

Крім того, суд також зазначає що позивач, як фізична особа та найманий працівник не може відповідати за заповнення свої трудової книжки посадовими особами підприємства на якому він працював.

Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача періоду її навчання з 01.09.1982 року по 23.07.1984 року, та періодів роботи з 01.06.1984 року по 18.03.1985 року та з 20.05.1985 року по 04.04.1988 року, є протиправними діями посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача, періодів її роботи з 29.12.1993 року по 01.07.1997 року, з 01.09.1997 року по 01.06.2001 року на посаді зольника 2 р на дільниці ЕМС, період з 01.06.2001 року по 04.03.2003 року на посаді зольника на дільниці ЕМС, з 14.03.2003 року по 15.04.2004 року на посаді машиніста (кочегар) котельних установ, з 01.07.2004 року по 22.12.2004 року на посаді машиніста (кочегар) котельні на дільниці ЕМО-1 Вуглевидача, з 26.01.2010 року по 05.05.2010 року на посаді машиніста (кочегар) котельних установ на дільниці РЕСО-1, оскільки дані посади, на яких позивач працювала, Списком № 2 не передбачені, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічна норма закріплена в п "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до п. 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.07.2018 р. по справі № 235/1112/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 4.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

При цьому, відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 р. по справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають прав на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 р. № 10, машиністи (кочегари) котельних (код 1070200а-13786) відносяться до роботи зі шкідливими та важкими умовами праці.

Крім записів в трудовій книжці, матеріали справи містять довідку про підтвердження наявного пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 26/327 від 11.08.2021, якою підтверджується, що позивач працювала за професією зольник на дільниці ЕМС та має право на зарахування зазначених вище періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах при цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 98 від 30.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) № 98 від 30.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди навчання у ТУ-15 м. Донецьк з 01.09.1982 року по 23.07.1984 року, періоди роботи в Донецькому виробничому обувному об`єднанні з 01.06.1984 року по 18.03.1985 року та період роботи у Селидівському комбінаті побутового обслуговування з 20.05.1985 року по 04.04.1988 року; до пільгового стажу періоди роботи: на шахті № 2 «Новогродівська» Селидівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля з 16.11.1993 року по 29.12.1993 року, з 29.12.1993 року по 01.07.1997 року, з 01.09.1997 року по 01.06.2001 року та з 01.06.2001 року по 04.03.2003 року, на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП 1/3 «Новогродівська» з 14.10.2003 року по 15.04.2004 року, з 01.07.2004 року по 22.12.2004 року та з 26.01.2010 року по 05.05.2010 року, який дає право на призначення пенсії згідно п. 2 ч. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22.09.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 чт. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко