Справа № 380/24050/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/24050/21 пров. № А/857/8163/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А.Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності ДСНС України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року у справі № 380/24050/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності ДСНС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Мартинюк В. Я.,

час ухвалення рішення 12.04.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 13.04.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Львівського державного університету безпеки життєдіяльності ДСНС України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо безпідставної відмови у видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням у ній таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента - 25%, премія - 125% та зобов`язати Львівський державний університет безпеки життєдіяльності ДСНС України видати та направити у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії довідку про грошове забезпечення із зазначенням таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента - 25%, премія - 125%.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Львівського державного університету безпеки життєдіяльності ДСНС України щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням у ній таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента - 25%. Зобов`язано Львівський державний університет безпеки життєдіяльності ДСНС України видати та направити у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення із зазначенням у ній таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента -25%. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що на виконання рішення суду №380/1436/20 університетом було підготовлено та надано до пенсійного органу нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог ст.43 і ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови №704. Зазначає, що вказаною Постановою встановлений конкретний розмір доплати за наявний ступінь кандидата наук 5% та доплати за вчене звання доцента 5%, а тому вимоги позивача є безпідставними. Вказує, що університет не здійснював зменшення розміру виплат позивача, а виконував рішення суду у справі №380/1436/20 та надав нову довідку із зазначення розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з врахуванням положень Постанови №704. Звертає увагу, що Закон України «Про вищу освіту» є загальним нормативно-правовим актом, а Постанова №704 регулює виплату доплати за науковий ступінь і вчене звання певній категорії службовців, тобто врегульовує конкретні правовідносини. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Постанова №704 скерована на військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, які проходили службу у 2018 році, і якщо їх діяльність за профілем відповідає науковому ступеню та вони обіймають посади пов`язані з педагогічною та науковою діяльністю. Звертає увагу, що Закон України «Про вищу освіту» має вищу юридичну силу, ніж Постанова №704, а тому у цій справі при встановленні доплати за науковий ступінь та вчене звання необхідно керуватися саме Законом. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) Сеник П. Р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25 липня 2007 року, яке міститься в матеріалах справи.

Зі змісту довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача №18 від 02 лютого 2021 року вбачається, що надбавка за вислугу років становить 50%; надбавка за особливості проходження служби 50%; доплата за науковий ступінь 5%; доплата за вчене звання 5%; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%; премія 40%.

18 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому зазначив, що у новій довідці, крім таких складових, як посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень необхідно вказати доплату за науковий ступінь, за вчене звання та премію у тих розмірах, які були зазначені у протоколі з пенсійною справою від 06 листопада 2012 року, на підставі якого йому була призначена пенсія, а саме: доплата за науковий ступінь кандидата наук 15%; доплата за вчене звання доцент 25%; премія 125%.

Крім того, просив надати довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням викладених аргументів.

Відповідач листом №90 01-3359/90 11 від 29 листопада 2021 року повідомив позивача, що на період його звільнення грошове забезпечення осіб начальницького складу складалось з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення відповідно до положень та вимог постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року. Університетом на виконання вимог судового рішення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року було надано нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача. Університет не здійснював зменшення розміру жодних виплат, а виконував рішення суду та надав довідку із зазначенням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з урахуванням положень Постанови №704.

Не погодившись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся із цим позовом у суд.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача, як науково-педагогічного працівника вищого навчального закладу, який прирівняний до військового, мають застосовуватися приписи Закону №1556-VII, яким, зокрема, встановлюються доплата за науковий ступінь у розмірах не менше ніж 15 відсотків посадового окладу, а також доплата за вчене звання наукового співробітника не менше 25 відсотків посадового окладу, тому відмова відповідача не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України та з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Львівський державний університет безпеки життєдіяльності ДСНС України видати та направити у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії позивача довідку про грошове забезпечення із зазначенням у ній таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента -25%. Разом з тим, відповідачем не було допущено порушень при складанні довідки у частині визначення премії, а тому підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачу у видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням у ній таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента - 25% та зобов`язання відповідача видати та направити до пенсійного органу для перерахунку пенсії довідку про грошове забезпечення позивача із зазначенням у ній таких її складових, як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента -25%.

Таким чином, з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, полковник ОСОБА_1 проходив службу у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності ДСНС України на посаді проректора з економічних питань та матеріально-технічного забезпечення-начальник відділу матеріально-технічного забезпечення. Вказаний заклад вищої освіти зі специфічними умовами навчання є у підпорядкуванні ДСНС України.

З мктеріалів справи також вбачається, що з листопада 2012 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, матеріалами справи стверджується, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі №380/1436/20 зобов`язано Львівський державний університет безпеки життєдіяльності Державної служби надзвичайних ситуацій України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст.43 і ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Таке рішення сторонами не оскаржувалося і набрало законної сили. Цей факт сторони не заперечували.

На виконання вказаного рішення суду відповідач видав довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №18 від 02 лютого 2021 року (а.с.12), де вказано, що доплата за науковий ступінь - 5% та доплата за вчене звання 5%, з якими позивач не погоджується.

Позивач вважає, що відповідач, зменшивши розмір вказаних відсотків, порушив його право, оскільки розмір відсотків цих двох складових, які були визначені при призначенні пенсії, змінюватися не може.

Разом з тим, колегія суддів щодо спірних обставин звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.1, 2 ст.125 КЦЗ України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.127 КЦЗ України пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, на виконання вказаних законодавчих положень приписами пп.2,3 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право виплачувати: доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем; доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Зі змісту довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу №18 від 02 лютого 2021 року вбачається, що розміри доплат за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання старшого наукового співробітника позивачу встановлено відповідно до підпунктів 2 та 3 п.6 Постанови № 704 - у розмірі 5% посадового окладу кожна.

Колегія суддів зазначає, що на позивача поширюється дія положень Кодексу Цивільного Захисту України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови №704, зокрема, і правила визначення доплати за науковий ступінь, встановлені підпунктами 2,3 п.6 Постанови №704 щодо наукового ступеня та вченого звання, і такі є спеціальними щодо спірних правовідносин.

Позивач також покликається на ч.2 ст.59 Закону України Про вищу освіту, яка передбачає, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача щодо застосування приписів ч.2 ст.59 Закону України Про вищу освіту, оскільки вказаний Закон встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях, однак у спірних правовідносинах позивач перебував у структурі підпорядкування ДСНС України, тому гарантії соціального і правового захисту встановлюються КЦЗ України та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, у тому числі постановою КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною станом на листопад 2012 року, і якою визначено доплату за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплату за вчене звання доцента - 25%, тому саме в такому розмірі були на той час призначені вказані доплати.

Разом з тим, відповідно до положень постанови КМУ від 13 лютого 2008 року №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 довідка про складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії складається за аналогічною посадою, яку обіймав військовий пенсіонер на момент його звільнення, та з урахуванням складових грошового забезпечення за нормами, чинними на час проведення перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що на момент звільнення зі служби позивача діяла постанова КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка визначала доплату за науковий ступінь кандидата наук - 15% та доплату за вчене звання доцента - 25%, однак на час проведення перерахунку пенсії діяли норми пп.2,3 п.6 Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, в яких, як зазначено вище, розмір доплат за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента встановлено у розмірі 5% посадового окладу кожна.

Такі не скасовані, нечинними не визнані.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при видачі довідки про грошове забезпечення позивача від 02 лютого 2021 року №18 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року №380/1436/20 із зазначенням доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента діяв відповідно до вимог Закону, така відповідає вимогам норм чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими доводи апеляційної скарги, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року у справі №380/24050/21 в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо безпідставної відмови у видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням премії - 125% та зобов`язання відповідача видати та направити у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії довідку про грошове забезпечення із зазначенням у ній премії 125%, не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності ДСНС України задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року у справі №380/24050/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 25 липня 2022 року.