Справа № 420/6082/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6082/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» (вул. Єврейська,13,кв.25, м. Одеса, 65014) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішень,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» (далі ТОВ «ТЕСМІКС») до Одеської митниці, в якому позивач просить: - визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000147/2 від 14.02.2022 року, № UА500020/2022/000178/2 від 23.02.2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА500020/2022/000181 від 14.02.2022 року, № UА500020/2022/000224 від 23.02.2022 року.

Позивач зазначив, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності ним укладений з ERDONIT INTERTRADE LLP (продавець) контракт купівлі-продажу товарів №ERD/TES-011121.

У лютому 2022 року для визначення митної вартості за електронними митними деклараціями позивач надіслав до Одеської митниці необхідні документи, що підтверджують вартість товару (пакувальні листи, рахунок фактуру, коносаменти навантажувальні документи, сертифікат про походження товару, декларація про походження товару, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується №ERD/TES-011121 від 01.11.2021, заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари не є генетично модифікованими організмами, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інші некласифіковані документи, сертифікати якості за результатами зважування.

Відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000147/2 від 14.02.2022 року, № UА500020/2022/000178/2 від 23.02.2022 року, за яким митна вартість товару визначена за другорядним методом.

Позивач не згодний з карткою відмови та з рішенням про корегування митної вартості товарів, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до п. 3.1,3.2 Контракту ціни за даним Контрактом є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах. Оплата за товар здійснюється з відстрочкою на 90 днів з моменту перетину митного кордону України. Враховуючи наведене, під час подання документів для митного оформлення, позивачем не сплачено вартість поставлених товарів продавцю, на умовах контракту, що стало підставою ненадання платіжних документів у підтвердження, що ґрунтується на засадах Митного кодексу України.

Позивач стверджує, що відповідач не надав жодного обґрунтування наявності невідповідності між ціною визначеною в інвойсах, або взагалі наявності підстав вважати, що надані позивачем документи містять розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення. А посилання відповідача на те, що згідно прайс-листа ціни товарів не відповідають цінам інвойсу не може підтверджувати ознаки підробки, адже пунктом 4.1 Контракту визначено, що умови поставки за цим контрактом визначаються і вказуються окремо у кожному наступному інвойсі, а пунктом 4.2 Контракту передбачено, що окремими додатковими угодами між сторонами можуть бути визначені ціна товару та загальна вартість партії товару.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що прайс-лист є пропозицією виробника, а рахунок - фактура (інвойс) - це вартість товару, погоджена між сторонами, яка підлягає сплаті на умовах Контракту у кожному окремому випадку.

Відповідач не надає жодного обґрунтування наявності невідповідності між ціною визначеною в інвойсах, або взагалі наявності підстав вважати, що надані позивачем документи містять розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення. Таким чином, документи не містять будь - яких розбіжностей та відповідають заявленому числовому значенню митної вартості товарів числовим даним.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.04.2022 року адміністративний позов залишено без руху. Позивачу наданий строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала суду від 05.05.2022 року доставлена в електронний кабінет відповідача 05.05.2022 року.

Відповідач в установлений строк відзив на позов до суду не надав. Станом на 27.07.2022 року будь-яких заяв, клопотань відповідача по справі в автоматизованій системі діловодства суду не зареєстровано.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ТОВ «ТЕСМІКС» зареєстровано 14.02.2019 року, основний вид діяльності 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 01.11.2021 року позивачем (покупець) укладений з компанією ERDONIT INTERTRADE LLP (продавець) контракт купівлі-продажу товарів №ERD/TES-011121, на підставі якого продавець продає, а покупець купує товари у відповідності з документами на відвантаження, узгодженими і підписаними сторонами на кожну поставку окремо, а на умовах, зазначених у даному контракті та в інвойсах і доповненнях до нього.

Позивач 14.02.2022 року здійснив декларування товару, який ввезений в Україну за митною декларацією №UA500020/2022/004848 за описом: Кава натуральна розчинна сублімована в упаковці поліетиленові мішки по 25 кг. всього 17400 кг., Торгівельна марка: CACIQUE. Країна виробництва: BR, Бразиліа, виробник: CIA CACIQUE DE CAFЙ SOLUVEL.

Митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ: пакувальні листи, рахунок фактуру, коносаменти навантажувальні документи, сертифікат про походження товару, декларація про походження товару, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, зовнішньоекономічний договір (контракт) та інші документи.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів митна вартість заявлена на рівні 3,71 дол. США/кг.

Проте, відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000147/2 від 14.02.2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2022/000181 від 14.02.2022 року.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 14.02.2022 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які потверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим відповідно до п. 6.3. Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) відповідно до 4.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/ не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) відповідно до п. 4.5. контракту продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (передплата/післяплата) у інвойсі не зазначені. Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар;

4) наданий до митного оформлення прайс-лист від 09.11.2021 №БН не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару. При цьому, згідно прайс-листа ціна товару становить 3,265 дол. США/кг, а згідно інвойсу - 3,71 дол. США/кг.

В рішенні вказано, що з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митницею позивачу направлено вимогу про надання (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни-виробника; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивачем направлений лист щодо неможливості надати інші додаткові документи для підтвердження митної вартості, окрім наданих, які підтверджують митну вартість товару.

Одеська митниця приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість за резервним методом, із застосуванням рівня митної вартості оформлених товарів, митне оформлення яких вже здійснено, проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлена митна вартість 7,2300 дол. США/од. (митна декларація №UA500020/2022/004848 від 14.02.2022).

Позивачу як декларанту роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем також здійснено митне оформлення товару, якій надійшов на його адресу в Україну та подана митна декларація №UA500020/2022/005702 від 23.02.2022 за описом товару: Кава натуральна розчинна сублімована в упаковці поліетиленові мішки по 28 кг. всього 18340 кг., Торгівельна марка: CACIQUE. Країна виробництва: BR, Бразиліа, виробник: CIA CACIQUE DE CAFЙ SOLUVEL.

На підтвердження митної вартості товару відповідно до умов чинного законодавства України надані документи: пакувальні листи, рахунок-фактуру, коносаменти навантажувальні документи, сертифікат про походження товару, декларація про походження товару, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, зовнішньоекономічний договір (контракт) та інші документи.

Митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів митну вартість заявлено на рівні 3,71 дол. США/кг.

Проте, відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000178/2 від 23.02.2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2022/000224 від 23.02.2022 року.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 23.02.2022 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які потверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим відповідно до п. 6.3. Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) відповідно до 4.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/ не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) відповідно до п. 4.5. контракту продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (передплата/післяплата) у інвойсі не зазначені. Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар;

4) наданий до митного оформлення прайс-лист від 09.11.2021 №БН не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару. При цьому, згідно прайс-листа ціна товару становить 3,265 дол. США/кг, а згідно інвойсу - 3,71 дол. США/кг.

В рішенні вказано, що з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митницею позивачу направлено вимогу про надання (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни-виробника; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивачем направлений лист щодо неможливості надати інші додаткові документи для підтвердження митної вартості, окрім наданих, які підтверджують митну вартість товару за ціною договору.

Одеська митниця приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість резервним методом, із застосуванням рівня митної вартості оформлених товарів, митне оформлення яких вже здійснено, проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлена митна вартість 7,2300 дол. США/од. (митна декларація №UA500020/2022/005702 від 23.02.2022).

Позивачу, як декларанту роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Позивач, вважаючи протиправними вказані рішення відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте суд дійшов висновку про недоведеність вказаних відповідачем в оскаржуваних рішеннях тверджень щодо не підтвердження позивачем наданими документами митної вартості товару за ціною договору.

01.11.2021 року позивачем (покупець) укладений з компанією ERDONIT INTERTRADE LLP (продавець) контракт купівлі-продажу товарів №ERD/TES-011121.

Згідно умов контракту купівлі-продажу товарів №ERD/TES-011121 від 01.11.2021 року, укладеного з компанією ERDONIT INTERTRADE LLP, ціни за даним контрактом є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах.

Судом дослідженням митних декларацій, інвойсів, які є основними документами, встановлено, що у вказаних документах не міститься жодних розбіжностей щодо митної вартості товару, а доводи відповідача про наявність розбіжностей та відсутність всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не ґрунтуються на наданих позивачем документах та положеннях МКУ.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено в оскаржуваних рішеннях наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі Контракту, якій наданий митному органу, відповідно до п.6.3 якого вартість палет, тари та упаковки включені в вартість товару.

Крім того, умовами поставки згідно з митними деклараціями є СРТ UA м. Одеса. У відповідності до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс за умовами поставки СРТ пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а надані позивачем документи підтверджують той факт, що узгоджена сторонами Контракту ціна товару включає в себе також і вартість упаковки товару, і окремо ця вартість не визначається.

Таким чином, є безпідставним послання відповідача на те, у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо включення/ не включення вартості упаковки до ціни, яка фактично була сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в якій Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Безпідставним є зазначення в оскаржуваних рішеннях, що позивачем не виконані вимоги п. 4.5. контракту, згідно з яким продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (передплата/післяплата) у інвойсі не зазначені.

Дійсно у п. 4.5. контракту, згідно з яким продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар. Між тим у даному пункті не зазначено яку саме інформацію необхідно вказати. Надані позивачем відповідачу інвойси містіть достатню інформацію про товар його назву, кількість, вартість, інформацію про покупця та продавця, а також дані про контракт, на підставі якого оформлений інвойс. Що стосується умов платежу, то вони визначені у п.3 Контракту, та зокрема, відповідно до п.3.1 та 3.2 ціна вказується в інвойсах, оплата здійснюється з відстрочкою на 90 днів з моменту перетину митного кордону.

Суд вважає також, що митним органом не обґрунтовано у якості підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару зазначено те, що позивачем наданий до митного оформлення прайс-лист від 09.11.2021 №БН, якій не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару. При цьому, згідно прайс-листа ціна товару становить 3,265 дол. США/кг, а згідно інвойсу - 3,71 дол. США/кг.

Прайс-лист це не документ, якій визначає ціну поставки товару, а це комерційна пропозиція продавця до розгляду товару для потенційних покупців. У той же час інвойс це основний міжнародний документ, якій супроводжує товар, та в якому визначена його ціна, тобто саме та ціна, за якою придбаний товар за Контрактом.

Таким чином, в оскаржуваних рішеннях відсутні належні докази наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару.

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15)

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Згідно з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товару підставою для корегування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних ЄАІС щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Оцінюючи вказані рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/6082/22, а копії митних декларацій, на які посилається митний орган в оскаржуваних рішеннях, суду не надані, як не наданий і відзив на позов.

Суд вважає, що декларантом до митного органу надано документи, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Судом встановлено, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 18957,00грн: 13995,00 грн за вимоги майнового характеру та 4962,00грн за вимоги не майнового характеру (картки відмови у митному оформленні).

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 13995,00 грн.

Що стосується переплати судового збору у сумі 4962,00грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» (вул. Єврейська,13,кв.25, м. Одеса, 65014, Код ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078, Код ) про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000147/2 від 14.02.2022 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА500020/2022/000181 від 14.02.2022 року.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000178/2 від 23.02.2022 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА500020/2022/000224 від 23.02.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» судовий збір у розмірі 13995,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва