Справа № 240/22961/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Житомир справа № 240/22961/21

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство "Житомирське лісове господарство" (далі - ДП "Житомирське лісове господарство") із позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області:

- № 1 від 26 серпня 2021 року, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання із частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій в сумі 4338390,00 грн;

- № 1 від 26 серпня 2021 року, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1157365,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 73510,00 грн;

- № 1 від 26 серпня 2021 року, в частині збільшеної суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість в сумі 820495,00 грн та застосованих штрафних (фінансових) санкції в сумі 82049,50 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що не погоджується з порушеннями, встановленими контролюючим органом за результатами планової виїзної перевірки, а тому оскаржувані рішення відповідачем прийняті неправомірно, без достатніх підстав.

На думку товариства, всі необхідні підтверджуючі первинні документи, які засвідчують факт реального виконання господарських зобов`язань у позивача є і були надані під час перевірки. Позивач не несе жодної відповідальності за ФОП ОСОБА_1 щодо порушення ним податкового законодавства. Доводи ГУ ДПС в Житомирській області щодо взаємовідносин позивача з ПП «Надія-Н» ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання недійсними господарських операцій.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 02.11.2021, яке було відкладене на 18.11.2021 у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача.

09.11.2021 до суду надійшов відзив на позов Головного управління ДПС в Житомирській області (далі - ГУ ДПС в Житомирській області) (том ІІ, а.с.257-263), в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказав, що позивачем не спростовано факти порушень, встановлені за результатами перевірки, а тому спірні рішення винесені відповідачем правомірно.

Пояснює, що підставами для прийняття оскаржуваних рішень стало відображення ДП "Житомирське лісове господарство" протягом періоду з 01.10.2017 по 31.03.2021 у Звіті про фінансові результати завищеного показника собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку послуг по заготівлі деревини, отриманих для виготовлення готової продукції та реалізації від постачальників, в яких відсутні матеріальні ресурси, персонал для виконання робіт по заготівлі деревини та по яких не підтверджено саме факт отримання послуг, які відображено платником у звіті та використанні у діяльності для отримання доходу. Вважає, що позивачем не доведено фактичне придбання послуг від ФОП ОСОБА_1 , ПП «Надія -Н», походження даних послуг, їх обсяг та кількість.

18.11.2021 протокольною ухвалою в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 14.12.2021.

14.12.2021 судове засідання не відбулося у зв`язку із неявкою представників сторін до суду та відкладене на 20.01.2022.

17.01.2022 протокольною ухвалою закрите підготовче засідання та суд призначив розгляд справи по суті на 17.02.2022.

17.02.2022 заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши докази в матеріалах справи суд усною ухвалою, внесеною в протокол судового засідання, перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

Складення рішення у повному обсязі відкладалось у зв`язку із ситуацією, яка склалася в Житомирській області внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та введенням з 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

На підставі направлень від 23.06.2021 №№1884, 1885, 1886, 1888, 1889,1890, 1891, від 29.06.2021 №1938 та від 15.07.2021 №№2159, 2160, виданих ГУ ДПС у Житомирській області, та відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка ДП «Житомирське лісове господарство», з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.10.2017 по 31.03.2021.

За результатами вказаної перевірки було складено Акт від 30.07.2021 №7278/06-30-07-01/22050949 (том І, а. с. 16 115), (далі - Акт перевірки) в якому перевіркою встановлено порушення, зокрема:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.44.1, п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України, ст. 3, ст.4 та ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 1157365 грн, в тому числі: 2017 (4 квартал) - 84166 грн, 1 квартал 2018 року - 43988 грн, Півріччя 2018 року - 75860 грн, 3 квартали 2018 року - 132305 грн, 2008 рік - 229651 грн, 1 квартал 2019 року - 53843 грн, Півріччя 2019 року - 130220 грн, 3 квартали 2019 року - 272868 грн, 2019 рік - 421281 грн, 1 квартал 2020 року - 75629 грн, Півріччя 2020 року - 153745 грн, 3 квартали 2020 року - 263150 грн, 2020 рік - 398038 грн, 1 квартал 2021 року - 24229 грн.

- Закону України від 21.09.2006 №185-V «Про управління об`єктами державної власності» (із змінами та доповненнями) та Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями», в результаті чого підприємством занижено частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 4338390 грн, в тому числі: 2017 (4 квартал) - 287569 грн, 1 квартал 2018 року - 2150291 грн, Півріччя 2018 року - 259188 грн, 3 квартали 2018 року - 452041 грн, 2018 рік - 784642 грн, 1 квартал 2019 року - 122642 грн, Півріччя 2019 року - 296613 грн, 3 квартали 2019 року - 621533 грн, 2019 рік - 1727251 грн, 1 квартал 2020 року - 310077 грн, Півріччя 2020 року - 630355 грн, 3 квартали 2020 року - 1078915 грн, 2020 рік - 1450626 грн, 1 квартал 2021 року - 88302 грн.

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету у сумі 833181 грн, в тому числі: листопад 2017 року в сумі 1429 грн; січень 2018 року в сумі 10000 грн; вересень 2018 року в сумі 883 грн; жовтень 2018 року в сумі 21589 грн; листопад 2018 року в сумі 20660 грн; грудень 2018 року в сумі 20997 грн; лютий 2019 року в сумі 11764 грн; березень 2019 року в сумі 15944 грн; квітень 2019 року в сумі 18465 грн; травень 2018 року в сумі 13653 грн; червень 2019 року в сумі 27519 грн; липень 2019 року в сумі 28531 грн; серпень 2019 року в сумі 29608 грн; вересень 2019 року в сумі 43559 грн; жовтень 2019 року в сумі 30424 грн; листопад 2019 року в сумі 27166 грн; грудень 2019 року в сумі 46183 грн; січень 2020 року в сумі 9823 грн; лютий 2020 року в сумі 32542 грн; березень 2020 року в сумі 37288 грн; квітень 2020 року в сумі 14628 грн; травень 2020 року в сумі 31705 грн; червень 2020 року в сумі 40463 грн; липень 2020 року в сумі 20352 грн; серпень 2020 року в сумі 36642 грн; вересень 2020 року в сумі 64567 грн; жовтень 2020 року в сумі 34162 грн; листопад 2020 року в сумі 33768 грн; грудень 2020 року в сумі 81945 грн, лютий 2021 року в сумі 8445 грн, березень 2021 року в сумі 18477 грн.

На підставі наведених висновків Акту перевірки відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № 1 від 26 серпня 2021 року, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання із частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій в сумі 4338390,00 грн (том І, а.с. 116);

- № 1 від 26 серпня 2021 року, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1157365,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 73510,00 грн (том І, а.с. 118);

- № 1 від 26 серпня 2021 року, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на додану вартість в сумі 833181,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції 83318,00 грн (том І, а.с. 120).

З даними рішеннями позивач не погоджується і тому звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав в якому просить визнати протиправними та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення №№ 1, 1 повністю, а рішення № 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання із податку на додану вартість, в частині - на суму 820495,00 грн та застосованих штрафних (фінансових) санкції в сумі 82049,50 грн.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пп.16.1.2 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом першим пункту 44.2. статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Абзацом першим підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону передбачає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що згідно з Актом перевірки контролюючим органом зроблено висновок, що за період з 01.10.2017 по 31.03.2021 встановлено завищення собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), при проведеному в ході перевірки аналізі формування ДП «Житомирський лісгосп» собівартості реалізованої продукції за 2018 рік, 2020 рік встановлено, що у Звіті про фінансові результати (рядок 2050 "Собівартість реалізованої продукції" Форма №2), що даний показник завищено на загальну суму 6429808 грн за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку послуг по заготівлі деревини, отриманих для виготовлення готової продукції та реалізації від постачальників, в яких відсутні матеріальні ресурси, персонал для виконання робіт по заготівлі деревини та по яких не підтверджено саме факт отримання послуг, які відображено платником у звіті та використанні у діяльності для отримання доходу з ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 2327333 грн та з ПП «Надія М» на загальну суму 4102475 грн.

Стосовно ФОП ОСОБА_1 відповідач зазначає, що відповідно до наданих до перевірки первинних документів ФОП ОСОБА_1 було реалізовано послуги по заготівлі деревини (трелюванню, розкряжуванню) за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2020 року на загальну суму 2 327 333 грн. Однак, відповідно до інформаційно-аналітичних систем ДПС України встановлено наступне: у ФОП ОСОБА_1 взагалі відсутні наймані працівники (необхідні для виконання вище зазначених робіт); ФОП ОСОБА_1 має основний вид діяльності - 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; відповідно до поданих ФОП ОСОБА_1 податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, не встановлено взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з фізичними особами-підприємцями, які б мали вид діяльності пов`язаний з лісозаготівлею, що свідчить про неможливість придбання даних послуг по заготівлі деревини, які у подальшому було реалізовано для ДП «Житомирське лісове господарство». Враховуючи викладене, перевіркою встановлено неможливість здійснення ФОП ОСОБА_1 зазначених послуг в перевіряємому періоді.

Позивач в обґрунтування своїх доводів пояснює, що всі необхідні підтверджуючі первинні документи, які засвідчують факт реального виконання господарських зобов`язань у ДП «Житомирське лісове господарство» є, і були надані в ході перевірки. А нести відповідальність за ФОП ОСОБА_1 , щодо порушення ним податкового законодавства позивач не повинен.

Суд зазначає, що в матеріалах справи є укладені між ДП «Житомирське лісове господарство» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець), наступні договори надання послуг (виконання робіт): № 11 від 03.01.2017 (том І, а.с.127- 130); № 12 від 02.01.2018 (том І, а.с. 135-138); № 28 від 03.12.2018 (том І, а.с. 122- 125); № 8 від 02.01.2019 (том І, а.с. 145-147); № 7 від 02.01.2020 (том І, а.с. 135-158).

Згідно з умовами вищевказаних договорів Виконавцем надавалися Замовнику послуги з лісозаготівельних робіт по розкряжуванню та трелюванню деревини на рубках головного користування.

По факту надання послуг (виконання робіт) між ДП «Житомирське лісове господарство» та ФОП ОСОБА_1 , були підписані Акти виконаних робіт (том ІІ, а.с. 213 - 229, том ІІІ, а.с.6-159). Оплата за надані послуги підтверджується платіжними дорученнями (том ІІ, а.с. 40-102, том ІІІ, а.с. 3).

Також в матеріалах справи є копія Дозволу №816.16.18 строком дії з 08.09.2016 до 07.09.2021 Управління Держпраці у Житомирській області про те, що ФОП ОСОБА_1 дозволяється виконання робіт підвищеної небезпеки - лісосічні роботи з трелювання лісу (том І, а.с.126).

Позивачем в підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 залучено для виконання робіт працівники по цивільно-правовим договорам надано суду копії Договорів про надання послуг, укладених між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та СТОВ «Заповіт» (Виконавець) від 04.01.2018, 10.02.2019, 20.03.2020, 01.08.2017 (том ІV, а.с.92-95). Згідно з умовами яких субпідрядник Виконавець зобов`язується за завданням та протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату наступні послуги: валка лісу, трелювання, догляд за культурами та інше.

Стосовно ПП «НАДІЯ-Н» в Акті перевірки зазначено, що відповідно до АІС «Податковий блок» та поданої ПП «НАДІЯ-Н» звітності встановлено, що на підприємстві рахувались працівники у наступній кількості: 2018 рік 12 міс. - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період, осіб 6; 2019 рік 12 міс. - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період, осіб 8; 2020 рік 12 міс. - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період, осіб 10. Згідно довідки за формою 20-ОПП, поданої ПП «НАДІЯ-Н» встановлено, що підприємство використовує у власній господарській діяльності з 25.11.2020 Трактор колісний МТЗ-82 (для трелювання деревини), однак підприємство здійснювало надання послуг по заготівлі деревини, в т.ч. і трелювання деревини позивачу з 28.09.2018, не маючи при цьому необхідної техніки. Крім того, ПП «Надія Н» одночасно надавала послуги по заготівлі деревини або ж аналогічних послуг для підприємств, які розташовані у різних областях України. Перелічене, на думку контролюючого органу, свідчить про неможливість здійснення ПП «Надія - Н» послуг для позивача з урахуванням знаходження лісових господарств (4 різні області), обсягу матеріальних ресурсів, відсутність у ПП «Надія- Н» персоналу у необхідній кількості для заготівлі деревини та виробничих активів.

Позивач зазначає, що доводи податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання недійсними господарських операцій, так як навіть не було проведено зустрічної звірки з ПП «Надія-Н» для встановлення всіх обставин справи.

Судом встановлено, що між ДП «Житомирське лісове господарство» (Замовник) та ПП «Надія - Н» (Виконавець), було укладено наступні договори надання послуг (виконання робіт) № 25 від 01.09.2018 (том І,а.с.217-220); № 26 від 01.09.2018 (том І, а.с.226); № 12 від 02.01.2019 (том І, а.с. 232-235); № 19 від 04.03.2019 (том І, а.с. 183-186); № 22 від 22.07.2019 (том І,а.с.242-245); № 17 від 02.01.2020 (том ІІ,а.с.11-14); № 2 від 02.01.2020 (том ІІ, а.с. 2-5); № 18 від 02.01.2020 (том ІІ,а.с.20-23); № 19 від 03.02.2020 (том ІІ, а.с.30-33); № 7/2021 від 04.01.2021 року (том І, а.с. 205- 208); № 16/2021 від 04.01.2021 (том І, а.с. 192- 195), № 18/2021 від 04.01.2021 (том І, а.с. 172-175); № 12/2021 від 04.01.2021 (том І, а.с. 161-164).

Згідно з умовами перелічених Договорів, надавалися послуги по заготівлі деревини на рубках пов`язаних з веденням лісового господарства (ліквідна деревина) та послуги по трелюванню деревини.

По факту надання послуг (виконання робіт) між ДП «Житомирське лісове господарство» та ПП «НАДІЯ-Н» були підписані Акти виконаних робіт, в яких міститься необхідна для цілей оподаткування інформація, та зазначені усі необхідні реквізити, що дозволяють ідентифікувати учасників, місце виконання та встановити факт надання послуг (том ІІ, а.с. 223-233, том ІІІ, а.с. 160-250, том ІV, а.с. 1-88). Оплата за надані послуги підтверджується платіжними дорученнями (том ІІ, а.с. 103-212, том ІІІ,а.с.4-5).

Також в матеріалах справи є копія Дозволу №232.16.26 строком дії з 09.06.2016 до 08.06.2021 Управління Держпраці в Івано-Франківській області про те, що Приватному підприємству «Надія Н» дозволяється виконання робіт підвищеної небезпеки - лісосічні роботи, трелювання лісу (том І, а.с.167) та копія Декларації відповідності матеріально технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, яка зареєстрована 18.02.2021 № 1525 (том І, а.с. 170). До матеріалів справи долучено також лист ПП «Надія-Н» на запит ДП «Житомирське лісове господарство» (том ІV, а.с. 90) в якому Виконавець за договорами пояснює на підставі яких документів здійснює діяльність та перелічує власні і орендовані основні засоби тощо.

З огляду на викладене суд зазначає, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд врахує, що відповідно до вимог ст. 71 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зокрема зі змісту ч. 1 ст. 71 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Так з матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження факту надання спірних послуг позивачем на перевірку надано копії укладених договорів, акти приймання-здачі робіт, платіжні документи. Суд наголошує, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ти чи інші господарські операцій.

Постановою Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 820/4648/13-а зазначено, що твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, основних фондів, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, є безпідставними, оскільки на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, так як останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод.

Отже доводи ГУ ДПС в Житомирській області про заниження товариством собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на загальну суму 6429808 грн (що стосується господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 та ПП «НАДІЯ-Н»), чим занижено частину чистого прибутку (доходу), з якого здійснюється відрахування до бюджету, та відповідно частину чистого прибутку (доходу), що підлягає відрахуванню до державного бюджету суд вважає необґрунтованими.

Тому прийняття відповідачем податкових повідомлень - рішень від 26 серпня 2021 року № №1, 1 якими позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток відбулося безпідставно.

Фактично, вищевказані порушення викладені в Акті перевірки, в частині здійснення господарських операцій з ПП «Надія - Н» вплинули також на збільшення грошового зобов`язання із податку на додану вартість в сумі 833181 грн, а саме, в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200 ПК України ДП «Житомирське лісове господарство» безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по придбанню послуг по заготівлі деревини від ПП «Надія -Н» в сумі 820495,00 грн, по яких в ході перевірки не доведено фактичне придбання послуг, встановлено заниження податкового зобов`язання при аналізі додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» в частині взаємовідносин з ФОП ОСОБА_2 в сумі 10000,00 грн, встановлено завищення податкового кредиту при аналізі додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» в частині взаємовідносин з ФОП ОСОБА_3 в сумі 1428,60 грн та ТОВ «ПЕРВОЦВІТ-ФАРМ» в сумі 1256,67 грн.

Вищевказане порушення стало підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 1 від 26 серпня 2021 року. Порушення по господарським операціям з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «ПЕРВОЦВІТ-ФАРМ» не оскаржуються позивачем. ДП «Житомирське лісове господарство» не погоджується з висновком ГУ ДПС в Житомирській області про безпідставне віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ по придбанню послуг по заготівлі деревини від ПП «Надія-Н» в сумі 820495,00 грн, і тому оскаржує спірне рішення № 1 від 26 серпня 2021 року, в частині збільшеної суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість в сумі 820495,00 грн та застосованих штрафних (фінансових) санкції в сумі 82049,50 грн.

Пункт 198.1 статті 198 ПК України встановлює, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем). Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних тощо.

Суд вважає, що фінансово-господарські взаємовідносини з ПП «Надія-Н» підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, що в свою чергу не позбавляло права ДП «Житомирське лісове господарство» на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. Позивач, не несе відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, а можливі порушення податкового законодавства з боку його контрагентів не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства та позбавлення його права формованих податкових вигод за фактично вчиненими господарськими операціями.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17 відповідальність платника податку має індивідуальний характер. Якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру. Так, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит. Платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).

Суд критично ставиться до доводів ГУ ДПС у Житомирській області - адже саме на відповідача чинне законодавство покладає обов`язок встановлення і обґрунтування на підставі належних письмових доказів податкових правопорушень, доказування правомірності власних рішень в адміністративному суді.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та достатніми доказами правомірність своїх висновків за актом перевірки.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ДП "Житомирське лісове господарство" і визнання протиправними та скасування спірних рішень.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачу підлягає відшкодуванню сума сплаченого судового збору в сумі 54701,30 грн, платіжні доручення про його сплату знаходяться у матеріалах справи (том І, а.с. 15, том ІІ, а.с. 242).

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" (вул. Гринцевича, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область, 12405. ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003. ЄДРПОУ ВП: 44096781) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 26 серпня 2021 року №№ 1, 1.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області № 1 від 26 серпня 2021 року в частині збільшеної суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість в сумі 820495,00 грн та застосованих штрафних (фінансових) санкції в сумі 82049,50 грн.

Стягнути на користь Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 54701 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот одна) грн 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 27 липня 2022 р.