Справа № 347/368/22
Суддя: ДРАЧ Д. С.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/368/22
Провадження № 2-а/347/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Борисової О.М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління НП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

в с т а н о в и в:

11.02.2022 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління НП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивач у позові посилається на те, що 28.10.2021 року інспектор поліції виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ 548871. Згідно відомостей, зазначених у постанові, він, ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, а саме: номерний знак неосвітлений, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ 548871 від 28.10.2021 року протиправною та такою, яка прийнята з порушеннями чинного законодавства, з наступних підстав: позивач звертає увагу суду, що до постави не додано жодного доказу, що свідчить про те, що не зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення щодо наявності неосвітленого номерного знаку на автомобілі під керуванням ОСОБА_1 . Відтак, позивач вважає, що поліцейський належним чином не зафіксував факт порушення позивачем правил дорожнього руху України, а тому постанова підлягає до скасування. Жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України, відповідач до не надав при винесенні оскаржуваної постанови. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №548871 від 28.10.2021 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копії ухвал про відкриття спрощеного провадження надіслані сторонам, та отримані ними.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Василь Луцишин подав відзив на адміністративний позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на те, що під час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_2 діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, при цьому не порушуючи прав позивача, а постанова повністю відповідає вимогам законодавства щодо підстав та процедури її винесення.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді від 24.03.2022 року за клопотанням представника відповідача було постановлено здійснювати розгляд вказаної справи з повідомленням сторін та викликати в якості свідків в судове засідання поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але зазначені свідки до суду не прибули, як і не прибули сторони.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Судом встановлено, що постановою серії БАВ №548871 від 28.10.2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух , встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху: водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Стаття 280 КупАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватись відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Належним доказом доведення даного правопорушення, виходячи з його природи, є фото або відеофіксація моменту вчинення правопорушення та наявність у події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП у діях ОСОБА_1 проте відповідач не надав суду до матеріалів справи належні докази вчинення правопорушення позивачем та доказів на спростування обставин, викладених у позові.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з системного аналізу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026), особистий мобільний телефон та логістичний пристрій з функцією фотофіксаці не є технічним приладом чи технічним засобом, який може використовуватися працівниками поліції з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення .

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так як позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечував, з чим не погоджувався поліцейський, останній зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

За змістом п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року №1395: під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, виявивши адміністративне правопорушення, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та розглянув дану справу в порядку ст.258 КУпАП, яка передбачає винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, на місці його вчинення, перенесення розгляду справи у даному випадку законом не передбачено.

Тому доводи позивача щодо порушення поліцейським процедури та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на законі.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, твердження сторони відповідача щодо відсутності доказів на спростування вини позивача не ґрунтується за законі.

Натомість, відповідачем у даній справі не спростовано обставини, викладені у позовній заяві щодо факту вчинення правопорушення та належності доказів цього факту.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст.ст.288,289 КУпАП: встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, який може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин за заявою особи, щодо якої винесено постанову.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 11.02.2022 року, а спірну постанову було винесено 28.10.2021 року та одержано позивачем 03.02.2022 року, що відповідачем не спростовано, отже позивач не пропустив встановлений законодавством строк на оскарження постанови.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №548871 від 28.10.2021 року винесена з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином враховуючи, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, обставини адміністративного правопорушення, які ставились у провину позивачу під час її винесення - не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, тому ця постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України: при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, а також те, що позовні вимоги стосувалися протиправності постанови серії БАВ №548871 від 28.10.2021 року, винесеної інспектором СРПП відділення поліції №1 Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яке є підрозділом юридичної особи Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області - судовий збір у розмірі 497 гривень, сплачений ОСОБА_1 згідно квитанції №ПН2422414 від 11.02.2022 року - підлягає стягненню з ГУНП в Івано-Франківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Вимога про стягнення з ГУНП в Івано-Франківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 5000 грн. процесуальних витрат на правничу допомогу, які документально не підтверджені, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122 ч.6, 139, 247, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 9 ч.2, 77, 120, 121, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №548871 від 28.10.2021 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 850 гривень, складену і винесену інспектором СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 497 (чотириста дев`яносто сім) гривень.

Вимогу про стягнення на користь позивача з Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області процесуальних витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Д.С. Драч