Справа № 320/17220/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року № 320/17220/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про зміну дати звільнення ОСОБА_1 з посади директора юридичного департаменту Васильківської міської ради з 30.11.2021 на 14.12.2021 з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.01.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, у якій позивач просить суд змінити позовну вимогу "Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора юридичного департаменту Васильківської міської ради з 30 листопада 2021 року на 14 грудня 2021 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу" на нову вимогу "стягнути з Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16041,62 грн.".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що розпорядженням Васильківської міської ради від 30.11.2021 №358-к його звільнено з посади директора юридичного департаменту Васильківської міської ради 30 листопада 2021 року за угодою сторін.

Позивач зауважив, що відповідач здійснив з ним повний розрахунок при звільненні лише 14.12.2021, що, на думку позивача, є порушенням вимог ст.116 Кодексу законів про працю України та підставою для стягнення з виконавчого комітету Васильківської міської ради середнього заробітку за час прострочення розрахунку при звільненні.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що 14.12.2021 виконавчим комітетом Васильківської міської ради було перераховано на рахунок позивача сума коштів у розмірі 8090,12 грн., яка є допомогою по тимчасовій непрацездатності та була виплачена ОСОБА_1 за листком непрацездатності №-1, закритому 08.10.2021, за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що вказана сума грошових коштів не підлягала виплаті позивачу у день звільнення, а тому підстави для стягнення з органу місцевого самоврядування середнього заробітку відсутні.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що листок непрацездатності №-1 був закритий ще 08.10.2021, а тому вважає, що відповідач на день звільнення мав можливість визначити та сплатити ОСОБА_1 відповідну суму допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок чого посилання відповідача на затримку виплати вказаних коштів не з його вини є безпідставним.

Крім того, позивач повідомив, що виконавчий комітет Васильківської міської ради письмового не повідомив його про нараховані йому при звільненні суми, що є порушенням вимог ст.116 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.7-10).

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.09.2004, позивач з 01.02.2018 по 30.11.2021 працював на посаді директора юридичного департаменту Васильківської міської ради (а.с.10-12).

Розпорядженням Васильківської міської ради від 30.11.2021 №358-к "Про звільнення ОСОБА_1 " звільнено ОСОБА_1 , директора юридичного департаменту Васильківської міської ради 30 листопада 2021 року, із займаної посади за угодою сторін.

Вказаним розпорядженням встановлено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за: невикористану частину основної щорічної відпустки на 25 календарних днів за період роботи з 02 лютого 2018 року по 01 лютого 2019 року; невикористану основну щорічну відпустку на 30 календарних днів за період роботи з 02 лютого 2019 року по 01 лютого 2020 року; невикористану основну щорічну відпустку на 30 календарних днів за період роботи з 02 лютого 2020 року по 01 лютого 2021 року; невикористану частину основної щорічної відпустки на 25 календарних днів за період роботи з 02 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року (а.с.4).

Судом встановлено, що з вказаним розпорядженням позивач був ознайомлений 02.12.2021, про що свідчить його підпис у вказаному документі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було видано його трудову книжку 02.12.2021, що підтверджується витягом із книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (а.с.115-116).

Як вбачається з довідки Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 15.12.2021 №DJGFDV0QEEC7V8S3, 14.12.2021 позивачу були перераховані грошові кошти у розмірі 8090,12 грн. деталі операції: зарплата, ВК Васильківської МР, коментар до платежу: zarobitna plata (а.с.6).

Стверджуючи, що відповідач не здійснив з ним повний розрахунок у день його звільнення позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з частинами першою-другою статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Виходячи з наведених вимог КЗпП України, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №500/2031/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95779049).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач порушив строк здійснення повного розрахунку при звільненні та виплатив грошові кошти в розмірі 8090,12 грн. лише 14.12.2021, тобто із запізненням на 14 днів.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що перераховані позивачу 14.12.2021 грошові кошти у розмірі 8090,12 грн. є виплатою за листком непрацездатності, оформленим ОСОБА_1 у жовтні 2021 року, та були сплачені за рахунок Фонду соціального страхування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-ХІV (далі - Закон №1105, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 20 Закону №1105 визначено, що за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг:1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною);2) допомога по вагітності та пологах;3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві);4) оплата лікування та/або реабілітаційної допомоги у відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 Закону №1105 допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону №1105 допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частинами першою-другою статті 24 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років;2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п`яти років;3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років;4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років;5) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1 - 3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни, постраждалим учасникам Революції Гідності та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 20 Закону України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу.

Особам, які перебувають у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується у розмірі 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) незалежно від страхового стажу, за винятком медичних працівників, яким допомога по тимчасовій непрацездатності у таких випадках виплачується в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) незалежно від страхового стажу.

Сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім`ї) в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду (частина третя статті 24 Закону №1105).

Згідно з частиною першою статті 30 Закону №1105 матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Так, пунктами 1-2 розділу ІІ Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.06.2021 №1234, передбачено, що дані медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок), що внесені до Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, надходять з електронної системи охорони здоров`я.

Листок непрацездатності формується в Реєстрі на підставі інформації про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - РЗО).

Сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Дати відкриття та закриття листка непрацездатності відповідають датам початку строку дії та закінчення строку дії медичного висновку, на підставі якого сформований цей листок непрацездатності. Листок непрацездатності вважається виданим через сім днів після дати закриття листка непрацездатності та набуває статусу "готовий до сплати (виданий)" (пункт 3 розділу ІІ Порядку).

Згідно з частинами першою-другою статті 32 Закону №1105 документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження.

Допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується, зокрема, застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), інших підставах, передбачених законом, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати.

Частиною першою статті 34 Закону №1105 передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону №1105 страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №12 затверджений Порядок фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (далі-Порядок №1105).

Відповідно до пункту 2 Порядку у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених статтею 31 Закону, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (далі - комісія) страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення.

Згідно з пунктами 5-7 Порядку страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання.

Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису.

Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення.

У разі подання документа в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису роздрукована заява-розрахунок разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначались окремі виплати та матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника.

Інформація, внесена страхувальником до заяви-розрахунку, повинна повністю відповідати документам, на підставі яких здійснено призначення матеріального забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), та бути відображена в реєстрах бухгалтерського обліку. Відповідальність за достовірність даних, наведених у заяві-розрахунку, несе страхувальник.

Пунктом 8 Порядку визначено, що робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Відповідно до пункту 9 Порядку після надходження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені у частині другій статті 32 Закону.

У такі ж строки здійснюються виплати потерпілим на виробництві.

Отже, обов`язок з оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця, і такі кошти відносяться до виплат працівнику при звільненні, у разі несплати яких настає відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Оплата ж шостого та наступних днів тимчасової непрацездатності здійснюється за рахунок Фонду.

Як вбачається з листка непрацездатності від 08.10.2021 №-1, ОСОБА_1 у період з 28.09.2021 по 08.10.2021 був тимчасово непрацездатним внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві (а.с.117).

Відповідно до протоколу засідання комісії із соціального страхування від 20.10.2021 №17 комісією із соціального страхування було вирішено призначити допомогу по тимчасовій працездатності ОСОБА_1 за період його непрацездатності з 28.09.2021 по 08.10.2021 (а.с.117-118).

Судом встановлено, що виконавчий комітет Васильківської міської ради направив до Фонду соціального страхування України в електронному вигляді заяву-розрахунок від 25.10.2021, в якому визначив загальну суму допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка підлягає виплаті працівникам, у розмірі 14836,90 грн., з яких ОСОБА_1 - 10049,82 грн. (без урахування податків та зборів) (а.с.119-121).

У вказаному розрахунку-заяві відповідачем зазначено номер рахунку, відкритого для зарахування коштів Фонду - НОМЕР_3 .

Відповідно до квитанції №3 від 28.10.2021 вказаний розрахунок-заява були прийняті Фондом соціального страхування України (а.с.122).

Згідно з банківською випискою по рахунку НОМЕР_3 14.12.2021 на вказаний рахунок були зараховані грошові кошти у розмірі 11943,70 грн. (призначення платежу: 0000; лікарняні за жовтень 2021 р., на вкладні рахунки; без ПДВ) (а.с.123).

Відповідно до відомостей розподілу витрат Виконавчого комітету Васильківської міської ради від 14.12.2021 №211214СТ178603, наданих ПАТ КБ "Приватбанк" грошові кошти у розмірі 11943,70 грн. були розподілені між посадовими особами, яким було призначено виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, у т.ч. ОСОБА_1 у розмірі 8090,12 грн., призначення платежу: заробітна плата (а.с.124).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що 14.12.2021 позивачу за листом непрацездатності від 08.10.2021 №-1 було виплачено відповідачем за рахунок коштів Фонду соціального страхування України допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 8090,12 грн.

Таким чином, виплати, які надійшли на рахунок Позивача 14.12.2021 р., є виплатою за вказаним листком непрацездатності, що виплачуються Фондом соціального страхування України застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності.

При цьому, суд зауважує, що виплата відповідачем ОСОБА_1 відповідної суми коштів могла бути здійснена лише за умови попереднього надходження таких коштів на рахунок виконавчого комітету Васильківської міської ради від Фонду соціального страхування України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виплата виконавчим комітетом Васильківської міської ради позивачу 14.12.2021 за рахунок Фонду соціального страхування України допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 8090,12 грн., після дати його звільнення не порушує вимог ст.116 КЗпП, а тому підстави для настання відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, відсутні.

Щодо посилань позивача на те, що виконавчий комітет Васильківської міської ради письмового не повідомив його про нараховані йому при звільненні суми, то суд не приймає їх до уваги, оскільки дані обставини не впливають на встановлення наявності підстав стягнення з відповідача середнього заробітку відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем під час розгляду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України під час виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності 14.12.2021 та наявності підстав для стягнення з нього середнього заробітку.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, враховуючи відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.