Справа № 280/5690/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2022 року м.Дніпросправа № 280/5690/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 280/5690/21 (суддя Кисіль Р.В., справа розглянута за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні)) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та в зарахуванні періодів роботи до загального трудового стажу і до пільгового стажу за Списком №1 та Списком №2 позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу, із зарахуванням до стажу роботи за Списком №2 періодів з 16.04.1997 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 30.09.2002, з 17.04.2003 по 16.11.2005, з 26.04.2006 по 31.01.2007, з 01.02.2007 по 09.03.2018, та із зарахуванням до стажу роботи за Списком №1 періоду з 10.03.2018 по 30.11.2020, починаючи з 30.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідачем протиправно не було враховано до пільгового стажу за Списком №2 період її роботи з 14.11.1999 по 17.08.2000 та з 15.08.2005 по 22.06.2006, оскільки є перерви між проведеними атестаціями робочих місць. У зв`язку із чим, до пільгового стажу зараховано лише 09 років 02 місяці 03 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. Позивач вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи 16.04.1997 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 30.09.2002, з 17.04.2003 по 16.11.2005, з 26.04.2006 по 31.01.2007, з 01.02.2007 по 09.03.2018, з 10.03.2018 по 30.11.2020до загального трудового стажу і до пільгового стажу за Списком №1 та Списком №2;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 періодів з 16.04.1997 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 30.09.2002, з 17.04.2003 по 16.11.2005, з 26.04.2006 по 31.01.2007, з 01.02.2007 по 09.03.2018, та із зарахуванням до стажу роботи за Списком №1 періоду з 10.03.2018 по 30.11.2020, без врахування наступних періодів 1997 рік - 23 дні, 1998 рік - 15 днів, 1999 рік - 46 днів, 2000 рік - 14 днів, 2001 рік 22 дня, 2002 рік - 10 днів, 2003 рік - 2 дні, 2005 рік - 3 дні, 2006 рік - 3 дні, 2018 рік - 13 днів, 2019 рік 22 дні, 2020 рік - 24 дні;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2020 про призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в уточнюючій довідці ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43а від 12.11.2019 підприємство посилається на наказ про атестацію робочих місць № 466 від 14.11.1994. Отже відповідно до норм законодавства наступна атестація робочих місць повинна бути проведена 14.11.1999, але у вказаній довідці зазначено, що наступна атестація була проведена 18.08.2000 і затверджена наказом № 305-к. Таким чином, період роботи позивача з 14.11.1999 року по 17.08.2000 року не може бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки атестація робочих місць в цей період не проводилась. В уточнюючих довідках ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» № 2а та № 2б від 20.01.2021 підприємство посилається на наказ про атестацію робочих місць № 305-к(а) від 18.08.2000. Отже, відповідно до норм законодавства наступна атестація робочих місць повинна бути проведена 18.08.2005 року. Відповідно до довідки ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» № 44 від 25.11.2020 зазначена, що позивач в період з 10.03.2018 року по 24.11.2020 року працювала за професією за Списком № 1, атестація була проведена 27.04.2015 і затверджена наказом № 78. Таким чином, період роботи позивача з 15.08.2005 по 10.03.2018 не може бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення у вказаний період підприємством не підтверджено. Крім того, в трудовій книжці позивача на сторінках 18-19 є запис де зазначено, що 26.06.2006 не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, вважає, що підстави для скасування рішення суду відсутні.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 30.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Повідомленням від 08.02.2021 №0800-0210-8/9090 позивача сповіщено про те, що відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки право на пенсію на пільгових умовах мають жінки, які народились з 01.04.1967 по 30.09.1967 після досягнення 52 років 06 місяців і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Відповідно до наданих документів її страховий стаж складає 36 років 04 місяці 03 дні, в тому числі пільговий стаж за Списком №2 - 09 років 02 місяці 03 дні.

В березні 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати інформацію щодо того, які саме періоди її роботи на посадах, що передбачені Списком №2, не враховано відповідачем при визначенні права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, та з якої причини

Листом Відповідача від 07.04.2021 року №4381-3726/К-02/8-0800/21 позивача повідомлено про те, що згідно наданих нею документів, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 не враховані періоди з 14.11.1999 по 17.08.2020 та з 15.08.2005 по 22.06.2006, оскільки є перерви між проведеними атестаціями робочих місць.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1058) передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні приписи містяться у п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1788).

З матеріалів справи встановлено, що 17.12.2019 позивачу виповнилося 52 роки 6 місяців, що підтверджується копією паспорту громадянина України.

Загальний стаж позивача не є спірним і складає 36 років 04 місяці і 03 дні, що підтверджується розрахунком стажу.

Проте, для призначення пенсії у віці 52 роки 6 місяців позивачу необхідно мати 10 років пільгового стажу.

Відповідно до даних трудової книжки позивача, вона працювала у ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» наступних посадах:

у період з 16.04.1997 по 31.03.2001 (записи №№ 10-11, 17-18) на посаді шихтувальника агломераційного цеху по третьому розряду, що передбачено Списком №2;

у період з 01.04.2001 по 30.09.2002 (записи №№ 11-12, 18) на посаді транспортерника агломераційного цеху по другому розряду, що передбачено Списком №2;

у період з 17.04.2003 по 16.11.2005 та з 01.02.2007 по 09.03.2018 (записи №№ 13-14, 16, 19-20) на посаді завантажувач вивантажувач сушильних печей цеху виробництва абразивного інструменту на керамічній зв`язці по третьому розряду, що передбачено Списком № 2;

у період з 26.04.2006 по 31.01.2007 (записи №№ 15-16, 21) на посаді розпилювача невипалених кругів та брусків цеху виробництва абразивного інструменту на керамічній зв`язці по третьому розряду, що передбачено Списком № 2;

у період з 10.03.2018 по теперішній час (запис № 20) на посаді дозувальника гарячого повернення по четвертому розряду цеху плавки електрокорунду нормального, що передбачено Списком № 1.

З вказаного періоду роботи, відповідачем визнається пільговий стаж позивача, за Списком №2, в кількості 9 років 2 місяці та 3 днів, що підтверджується розрахунком стажу.

Як вбачається повідомлення відповідача та апеляційної скарги, спірним є період роботи позивача з 14.11.1999 по 17.08.2000 та з 15.08.2005 по 10.03.2018 у ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» за професіями шихтувальника агломераційного цеху, та завантажувача вивантажувача сушильних печей цеху виробництва абразивного інструменту на керамічній зв`язці, та розпилювача невипалених кругів та брусків цеху виробництва абразивного інструменту на керамічній зв`язці.

Вказаний період роботи не враховується відповідачем тому, що не покривається п`ятирічною дією наказу про атестацію робочих місць.

З огляду на вказані обставини колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст.48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Також, згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

В період з 16.04.1997 по 31.03.2001 позивач працювала у ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» на посаді шихтувальника агломераційного цеху, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43а від 12.11.2019.

Зазначена посада передбачена Списком №2 розділ II підрозділ «а» код 2030000а-19614, що підтверджується довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43а від 12.11.2019.

В період з 01.04.2001 по 30.09.2002 позивач працювала у ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» на посаді транспортерника агломераційного цеху, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43б від 12.11.2019.

Зазначена посада передбачена Списком №2 розділ II підрозділ «а» код 2030000а-19213, що підтверджується довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43б від 12.11.2019.

В період з 17.04.2003 у по 16.11.2005 та з 01.02.2007 по 09.03.2018 позивач працювала у ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» на посаді завантажувач вивантажувач сушильних печей цеху виробництва абразивного інструменту на керамічній зв`язці, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43в від 12.11.2019.

Зазначена посада передбачена Списком №2 розділ ХІV підрозділ « 8а» код 2150800а-12123, що підтверджується довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43в від 12.11.2019.

В період з 26.04.2006 по 31.01.2007 позивач працювала у ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» на посаді розпилювача невипалених кругів та брусків цеху виробництва абразивного інструменту на керамічній зв`язці, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43г від 12.11.2019.

Зазначена посада передбачена Списком №2 розділ ХІV підрозділ « 8а» код 2150800а-17777, що підтверджується довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43в від 12.11.2019.

Стосовно твердження відповідача про відсутність пільгового стажу у період з 15.08.2005 по 15.08.2018, то колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що первинна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом про атестацію робочих місць від 11.03.1994 за №162. Наступна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом від 18.08.2000 за №305-к (а), що підтверджується довідкою ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №43б від 12.11.2019.

Отже, повторна атестація робочого місця позивача була проведена з порушенням 5 річного строку, передбаченого Порядком №442.

При цьому у вказаний період позивач працювала на тій же самій посаді.

Проти вказаних обставин сторони не заперечують.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21 серпня 2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом, у постанові від 23 січня 2018 року в справі №732/2003/14, у постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17, у постанові від 23 жовтня 2018 року по справі №348/1079/17, постанові від 01 листопада 2018 року по справі №455/1053/16-а, у постанові від 05 березня 2019 року по справі №679/774/16-а, у постанові від 16 травня 2019 року по справі №161/17658/16-а, у постанові від 02 липня 2019 року по справі №348/2182/16-а та інших, в яких Верховний Суд зокрема зазначав, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року по справа №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19) дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Перебування позивача на посаді передбаченій Списком №2 у період з 15.08.2005 по 10.03.2018 підтверджується належними доказами та не заперечується відповідачем, що свідчить про необхідність врахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу роботи по Списку №2.

Інші періоди роботи позивача, вказані в позові, були враховані відповідачем, а отже не потребують додаткового зазначення в судовому рішенні.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача зарахувати до стажу роботи позивача за Списком №2 періоди з 16.04.1997 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 30.09.2002, з 17.04.2003 по 16.11.2005, з 26.04.2006 по 31.01.2007, з 01.02.2007 по 09.03.2018, та із зарахуванням до стажу роботи за Списком №1 періоду з 10.03.2018 по 30.11.2020, без врахування наступних періодів 1997 рік - 23 дні, 1998 рік - 15 днів, 1999 рік - 46 днів, 2000 рік - 14 днів, 2001 рік 22 дня, 2002 рік - 10 днів, 2003 рік - 2 дні, 2005 рік - 3 дні, 2006 рік - 3 дні, 2018 рік - 13 днів, 2019 рік 22 дні, 2020 рік - 24 дні.

Разом з тим, у відповідності до наданих сторонами довідок ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», позивач перебувала в простоях і особистих відпустках без оплати наступні періоди: 1997 рік - 23 дні, 1998 рік - 15 днів, 1999 рік - 46 днів, 2000 рік - 14 днів, 2001 рік 22 дня, 2002 рік - 10 днів, 2003 рік - 2 дні, 2005 рік - 3 дні, 2006 рік - 3 дні, 2018 рік - 13 днів, 2019 рік 22 дні, 2020 рік - 24 дні.

Таким чином, вищезазначені періоди не можуть вважатися «повним робочим днем» і, відповідно, не відносяться до стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списками.

Тобто, належним способом захисту буде в даному випадку буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.11.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 280/5690/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак