Справа № 520/13303/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 р. Справа № 520/13303/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військово-медичного клінічного центру Північного регіону ( військова частина А НОМЕР_2) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, по справі № 520/13303/21

за позовом ОСОБА_1

до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону ( військова частина А НОМЕР_2)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, ОСОБА_1 ), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про:

1) визнання протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина А НОМЕР_2) які полягають у виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2014 року;

2) визнання протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина А НОМЕР_2) які полягають у невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у порядку, передбаченому Законом №2050-ІІІ та Порядком №159 з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі №520/9001/2020;

3) зобов`язання Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року, із нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум;

4) зобов`язання Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у порядку передбаченому Законом №2050-111 та Порядком № 159 з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно виплатив позивачеві індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2014 року, в той час як мав визначити базовим місяцем - січень 2008 року. Вказані дії суб`єкта владних повноважень, на думку заявника, грубо порушують його права та законні інтереси.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 справі № 520/13303/21 позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина А НОМЕР_2) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_1), які полягають у виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2014 року.

Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_2) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_1) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року, із нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина А НОМЕР_2) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_1), які полягають у невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у порядку, передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001, з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі №520/9001/2020.

Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_2) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_1) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у порядку передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що індексація грошового забезпечення, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020, відповідачем обрахована правильно. Посилався також на відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020.

Позивач не погодився з доводами відповідача та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 справі № 520/13303/21 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Також позивачем заявлено клопотання про розподіл судових витрат, за наслідками розгляду якого позивач просить стягнути на його користь правничу допомогу .

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у Військовій частині А НОМЕР_2 та з 06.12.2018 виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Викладені обставини відповідачем у ході розгляду справи не спростовувались.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.12.2018. Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018.

На заяву представника заявника від 12.06.2021 листом від 22.06.2021 №553/1667 владним суб`єктом повідомлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020 виконано повністю, компенсація втрати частини доходу не здійснювалась, оскільки відповідач своєчасно та в повному обсязі здійснив виплату заявнику.

Також, відповідачем надано розрахунок індексації грошового забезпечення заявника здійснений на виконання рішення суду, з якого вбачається, що індексацію грошового забезпечення розраховано із застосуванням базового місяця - січень 2014 року.

Не погодившись із правомірністю діянь владного суб`єкта з приводи нарахування та виплати індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2014 року та невиплати компенсації втрати частини доходів, заявник ініціював даний спір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги останнього є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із ст. 3 зазначеного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 зазначеного Закону індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Згідно із ст. 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно із ст. 6 вказаного Закону у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.п. 2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, заробітна плата (грошове забезпечення) підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія яка надається для соціальної підтримки населення в умовах зростання цін, а державні соціальні гарантії обов`язкові для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 по справі № 240/10130/19, від 16.09.2020 по справі № 815/2590/18.

Право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 визнано в рамках справи 520/9001/2020, рішення в якій набрало законної сили 03.12.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 в редакції, що вступила в силу з 01.12.2015, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294), якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018.

Тобто з 01.12.2015 базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

Колегія суддів зазначає, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

Таким чином, починаючи з грудня 2015 повинен був застосовувати січень 2008 як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки саме з грудня 2015 застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати) затверджені Порядком № 1078.

Так, у ході судового розгляду судами не встановлено та відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період із застосуванням саме січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення, з огляду на що колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 10.09.2017 по 28.02.2018 із урахуванням базового місяця - січень 2008.

Колегія суддів зазначає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Окремо колегія суддів зазначає, що розмір посадового окладу було змінено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 10.09.2017 по 28.02.2018 базовим місяцем є січень 2008 року.

Щодо вимог позивача про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у порядку передбаченому Законом №2050-111 та Порядком № 159 з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020 було нараховано та виплачено суму індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, колегія суддів вважає, що у відповідача виник й обов`язок нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у порядку передбаченому Законом №2050-111 та Порядком № 159 з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 520/9001/2020.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції у цій частині.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо заяви позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 4 статті 134 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження розміру витрат представником позивача надані: договір про надання правової допомоги від 11.06.2021; акт виконаних робіт від 27.01.2022; квитанцію від 26.01.2022.

Відповідно до пункту 5.1 умов договору про надання правової допомоги від 20.04.2021 №1, сторони визначили та встановили, що розмір гонорару є фіксованим та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції становить 4000 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 27.01.2022 встановлено, що адвокат виконав, а клієнт прийняв роботи щодо надання правової допомоги у суді першої інстанції. Опис виконаних робіт бюро (адвокатом) не наводиться. Загальна вартість виконаних робіт становить 2000грн.

Отже, позивач, актом виконаних робіт від 27.01.2022, підтвердив отримання правової допомоги від адвоката лише у суді першої інстанції, які не заявлялися ним при розгляді цієї справи у Харківському окружному адміністративному суді, та відповідно, суд апеляційної інстанції не має права розглядати такі вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції. При цьому, колегія суддів зазначає, що з наданих документів (договору, акту, квитанції) неможливо встановити надання позивачеві правової допомоги, та відповідно, понесення ним витрат на правничу допомогу саме у суді апеляційної інстанції.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача щодо судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону ( військова частина А НОМЕР_2) - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 по справі № 520/13303/21 - залишити без змін.

В задоволенні заяви позивача щодо судових витрат на правничу допомогу - відмовити..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий