Справа № 280/3644/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року Справа № 280/3644/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку та поновлення виплати позивачу пенсії за вислугу років, починаючи з 07.10.2009;

зобов`язати відповідача витребувати з відділу пенсійного обслуговування центру фінансового забезпечення Міністерства внутрішніх справ по республіці Крим, за адресою: вул.Б.Хмельницького,4, м.Сімферополь, архівну пенсійну справу позивача; витребувати з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за відповідні періоди часу, починаючи з 07.10.2009, відновити позивачу виплату пенсії за вислугу років, з одночасним перерахунком та індексацією пенсії на загальних підставах, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб, органів начальства та інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІ, з урахуванням довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за відповідні періоди часу, з компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії, починаючи з 07.10.2009;

встановити спосіб виконання судового рішення шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок, поданою представником позивача за довіреністю.

Ухвалою суду від 17.06.2022 позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.06.2022 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є громадянином України, який виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. Зазначає, що до виїзду за кордон він з 23.08.1996 перебував на пенсійному обліку в ГУ МВС в Автономній Республіці Крим та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», а з 01.01.2003 виплата пенсії припинена у зв`язку із виїздом закордон. Зазначає, що представником позивача, на підставі нотаріальної довіреності, подано до органу Пенсійного фонду особисту заяву позивача про поновлення раніше призначеної пенсії. Разом з тим, незважаючи на те, що представником позивача було подано усі документи передбачені чинним законодавством України, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо поновлення пенсії позивача. Просить задовольнити позовні вимоги.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, 23.02.2022 через уповноваженого представника, звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років з 07.10.2009.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.04.2022 №0800-0203-8/18421, подані документи повернуті представнику позивача без реалізації. При цьому, у відповіді відповідач послався на те, що ОСОБА_1 , як отримувач пенсії в ГУ ПФУ в Запорізькій області ніколи не перебував, у зв`язку з чим позивачу запропоновано з усіх питань стосовно пенсійного забезпечення звертатися до органу в якому зберігається пенсійна справа позивача.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення виплати пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.08.1996 перебував на пенсійному обліку в ГУ МВС України в АР Крим, як такий, що отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

З 01.01.2003 виплата позивачу пенсії припинена у зв`язку із виїздом за кордон на постійне місце проживання.

За статтею 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі Закон №2262-ХІІ), законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За п.2 ч.1 ст.49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється: на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, Рішенням №25-рп/2009 від 07.10.2009, пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058 щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону №1058 втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 07.10.2009.

Як вказано в Рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009, оспорюваними нормами Закону №1058 держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 від 07.10.2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону №1058-ІV, громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон користуються правами на призначення пенсії на рівні з тими громадянами України, які проживають на території України.

Отже, проживаючі в Ізраїлі громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом становлено, що до виїзду за кордон на постійне місце проживання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а на пенсійному обліку перебував в ГУ МВС України в АРК.

На пенсійному обліку саме в ГУ ПФУ в Запорізькій області позивач ніколи не перебував, пенсійна справа ОСОБА_1 в ГУ ПФУ в Запорізькій області не зберігається, доказів протилежного суду не надано.

Суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1), який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1, заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Заява про запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено та не надано доказів протилежного, що ОСОБА_1 ніколи не мав зареєстрованого місця проживання на території Запорізької області, на якій реалізує повноваження ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Навпаки, представник позивача зазначає та знаходить своє підтвердження в матеріалах справи, що до виїзду до Ізраїлю позивач мав зареєстроване місце проживання в АР Крим.

За таких обставин, представник позивачів звернувся за поновленням пенсії до територіального органу Пенсійного фонду з порушенням пункту 4 Порядку №3-1, тобто не до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, оскільки позивач не перебував на обліку саме в ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВЕРХОВНОГО СУДУ від 19.08.2021 по справі №208/4623/17 (2-а/208/272/17), яка враховується судом під час прийняття рішення у даній справі.

При цьому, посилання представника позивача у заяві про подання заяви про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу років від 23.02.2022 на те, що заява може бути подана до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду незалежно від місця проживання (реєстрації) заявника, суд відхиляє, оскільки позивач не отримує/ не отримував пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року №234 затверджено Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, який визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації (далі Порядок №234).

Відповідно до пункту 2 Порядку №234, пенсійне забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та надання таким особам соціальних послуг здійснюються визначеними Пенсійним фондом України головними управліннями Пенсійного фонду України, а осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів, - управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - територіальні органи).

Згідно пункту 4 Порядку №234, Територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

В свою чергу, постановою Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-4 «Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя», визначено органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Отже, станом на дату звернення позивача за поновленням виплати пенсії за вислугу років (23.02.2022), уповноваженим органом Пенсійного фонду на розгляд зазначеного питання було Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не мав права розглядати по суті заяву позивача про поновлення виплати пенсії за вислугу років, оскільки зазначене питання не відноситься до компетенції ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем правомірно повернуто позивачу надані документи щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років без розгляду.

З урахуванням викладеного, з огляду на наведене нормативне регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова