Справа № 752/8170/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/8170/21 Суддя (судді) першої інстанції: Машкевич К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції в м. Києві (далі - ДПП в м. Києві, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії 1AB № 01073791 від 31 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2021 року позивачу стало відомо про накладення арешту на його кошти, розміщені на банківському рахунку. Такий арешт був накладений на підставі постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15 січня 2021 року про арешт коштів боржника у межах виконавчого провадження ВП №64149087. Дане виконавче провадження відкрито у зв`язку з примусовим виконанням постанови Департаменту патрульної поліції м. Києва від 01 жовтня 2020 року №00956168 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

В оскаржуваній постанові серії 1AB № 01073791 від 31 жовтня 2020 року зазначене місце проживання позивача: АДРЕСА_1 . Оригінал зазначеної постанови позивач не отримував, оскільки його єдиним зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

Власником транспортного засобу з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким вчинено зафіксоване порушення Правил дорожнього руху, є ПП "КАНОН" (). Зазначене підприємство, згідно відомостей з ЄДРПОУ, зареєстроване за адресою: м. Житомир, Житній базар, 8, а позивач є його керівником. Постанова серії 1AB № 01073791 від 31 жовтня 2020 року на адресу товариства також не направлялась.

Крім того, у день фіксації порушення Правил дорожнього руху за кермом вказаного транспортного засобу перебувала ОСОБА_2 , що підтверджується її заявою, доданою до позову.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі, відеофіксації та фотокарток автомобіля VOLKSWAGEN POLO, НЗ НОМЕР_2 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем VOLKSWAGEN POLO НЗ НОМЕР_2 доведений в повній мірі. Оскільки позивач є керівником ПП «КАНОН», за яким зареєстрований зафіксований транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO НЗ НОМЕР_2 , то до відповідальності останній притягнутий правомірно. Щодо адреси направлення оскаржуваного рішення, то нормами КУпАП не встановлено можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, як власників транспортних засобів за наведеною категорією адміністративних справ, та не визначено зобов`язань уповноважених осіб підрозділів Національної поліції стосовно надсилання таких постанов тільки на адресу місцезнаходження юридичної особи. Відтак, надсилання постанови на адресу місця реєстрації (проживання) відповідальної особи - керівника юридичної особи - не є порушенням положень ч. 7 ст. 279-1 КУпАП. Вулиця Тарасівська, АДРЕСА_1 , на яку було направлено оскаржуване рішення (що також зазначається позивачем у позові), згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів є адресою місця реєстрації позивача, що також підтверджується витягом з системи Національних інформаційних систем (НАІС), а тому направлення постанови відбулось за відомостями, що наявні у системі. Щодо звільнення позивача від відповідальності згідно статті 279-3 КУпАП, то гр. ОСОБА_2 пропустила 20-денний термін згідно статті 279-3 КУпАП, адже звернулась з відповідною заявою 25 січня 2021 року, при тому що спірна постанова вже набрала законної сили.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, апелянт зазначив, що в рамках даного провадження оскаржується саме незаконне складення та направлення постанови на неналежну адресу місця реєстрації керівника ПП «КАНОН» ОСОБА_1 , а відтак й законність самої постанови. Факт скоєння адміністративного правопорушення іншою особою позивачем не заперечується.

Наголосив на тому, що єдиним джерелом достовірних даних про місце проживання/перебування фізичної особи є Єдиний державний демографічний реєстр. При цьому, єдиним місцем реєстрації/перебування ОСОБА_1 на момент оскаржуваних подій є: АДРЕСА_2 . Крім того, юридична особа - ПП «КАНОН», власник транспортного засобу, не має жодного відношення до згаданої посадовими особами ДПП адреси, а єдиним належним джерелом місця реєстрації юридичної особи є Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, а також зважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2020 року о 15 год. 53 хв., за адресою автошлях М05 Київ-Одеса 35+352, особа, яка керувала транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO НЗ НОМЕР_2 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила пункт 12.9.6 Правил дорожнього руху України.

За дане правопорушення відповідальну особу - ОСОБА_1 - було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанову виніс інспектор Департаменту патрульної поліції Жиглій К.В. на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - Система). Постанова підписана Інспектором кваліфікованим електронним підписом.

Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 030-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксацїї. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем VOLKSWAGEN JETTA НЗ НОМЕР_3 є три фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення (відеозапис правопорушення та три фотокартки з зображенням транспортного засобу, розміщені в мережі Інтернет за посиланням https://bdr.mvs.gov.ua/user/resolution/view/l%D0%90%D0%92/00813881).

Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно примітки суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до статті 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Нормами статті 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, згідно статті 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Відповідно до статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, оскільки позивач є керівником ПП «КАНОН», за яким зареєстрований зафіксований транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, НЗ НОМЕР_2 , що не спростовано позивачем та підтверджується реєстраційною карткою ТЗ, то відповідач дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку саме ОСОБА_1 є відповідальною особою, яка має нести адміністративну відповідальність за фактом встановленого перевищення названим ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, обставини якого зафіксовані в спірній постанові.

Слід зазначити, що позивач не заперечує факту скоєння адміністративного правопорушення іншою особою (водієм), а лише посилається на те, що постанову про накладення адміністративного стягнення було направлено на невірну адресу.

Між тим, колегія суддів зазначає, що неотримання постанови про накладення адміністративного стягнення не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із перевищенням швидкості руху, та не свідчить про протиправність прийнятої щодо позивача постанови, тому такі посилання апелянта не можуть бути достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що нормами КУпАП не встановлено можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, як власників транспортних засобів за наведеною категорією адміністративних справ, та не визначено зобов`язань уповноважених осіб підрозділів Національної поліції щодо надсилання таких постанов тільки на адресу місцезнаходження юридичної особи. Відтак, надсилання постанови на адресу місця реєстрації (проживання) відповідальної особи - керівника юридичної особи, не є порушенням положень ч. 7 статті 279-1 КУпАП.

В даному випадку адреса, на яку було направлено оскаржуване рішення, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів є адресою місця реєстрації позивача, що підтверджується витягом з системи Національних інформаційних систем (НАІС), а тому направлення постанови відбулось за відомостями, що наявні у системі, яка перебуває у розпорядженні відповідача.

При цьому, як зазначалося вище, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції встановлює відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, і тільки у разі необхідності така особа може бути встановлена за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Оскільки дані щодо позивача містилися у Єдиного державного реєстру транспортних засобів, то у відповідача не було жодних підстав для звернення до будь якого іншого реєстру, у зв`язку з чим посилання позивача на те, що єдиним джерелом достовірних даних про місце проживання/перебування фізичної особи є Єдиний державний демографічний реєстр, критично оцінюється судом.

Умови, за яких відповідальна особа, зазначена у ч. 1 статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, чітко визначені законом, а саме ч. 1 статті 279-3 КУпАП.

Так, звільнення може мати місце лише у випадку, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Разом з тим, гр. ОСОБА_2 пропустила встановлений 20-денний термін з дня вчинення відповідного правопорушення, адже звернулась з відповідною заявою лише 25 січня 2021 року, при тому, що спірна постанова вже набрала законної сили згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом № 13 Міністерства внутрішніх справ України від 13 січня 2020 року.

Таким чином, визначені законом підстави для звільнення від відповідальності особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, за вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі, відсутні.

Колегія суддів вважає, що позивач, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлений та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого ТЗ правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в спірному випадку відповідачем правильно визнано позивача суб`єктом скоєного правопорушення, та оскаржувана постанова винесена щодо нього правомірно.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення №01073791 від 31 жовтня 2020 року за формою відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час встановлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Отже, доводи апелянта не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 26 липня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків