Справа № 300/500/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2022 р. справа № 300/500/22
За доводами позивача у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA206060/2021/000011/2 не зазначено метод, за яким здійснено коригування митної вартості, не наведено належних обґрунтувань щодо неможливості застосування методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК України), методу 2б (стаття 60 МК України), методу 2в (стаття 62 МК України) і методу 2г (стаття 63 МК України), а підстави відмови від використання того чи іншого методу зазначені формально. Крім того, відповідачем в порушення норм Митного кодексу України не зазначено розрахунку коригування та обставин, що були покладені в основу такого розрахунку, що унеможливлює його аналіз та перевірку. У своїй сукупності подані позивачем документи давали всі підстави для розмитнення товару за ціною контракту. Виходячи із змісту оскаржуваного рішення товар розмитнений відповідачем за ціною 3,6700 Євро за кг. Тобто товар з незрозумілих причин розмитнений як ваговий, а не відповідно до номенклатурних цін, що були зазначені у прайсі виробника і в інвойсі на поставку товару.
Як пояснив позивач, товар розмитнювався за одним кодом УКТ ЗЕД (87089235 глушники та вихлопні труби), оскільки код даного товару не змінюється в залежності від виробника авто, на який може монтуватися даний товар. Відповідач випустив з уваги важливу обставину, що весь товар виготовлений одним виробником продавцем товару PolmoStrow SP.Z.O.O. Відтак тільки продавець товару міг дійсно підтвердити його вартість. У позивача була відсутня будь-яка необхідність описувати можливе призначення таких запчастин. Тобто, поданих для розмитнення документів було достатньо для розмитнення за ціною контракту, а скерована декларанту вимога відповідача про надання опису щодо можливого застосування такого товару є безпідставною.
На думку ОСОБА_1 відповідач без належного і правомірного обґрунтування не взяв до уваги подані документи, а при вчиненні митних формальностей діяв протиправно. Виходячи із фактичних обставин в інспектора митного органу не було правових підстав застосовувати частину 3 статті 53 Митного кодексу України так як останній не довів перед декларантом наявність розбіжностей, неповноти, неточностей, ознак підробки поданих документів, визначених частиною 2 статті 53 Кодексу, в тому числі в частині відомостей, які підтверджують у таких документах числові значення складової митної вартості, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена.
За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 07.02.2022 (а.с.82-83, 88-115), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 25.02.2022 відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.116-117).
Позивач, в свою чергу, подав 28.03.2022 відповідь на відзив від 27.03.2022 (а.с.201-205), в якому заперечив доводи відповідача, наведені у відзиві на позов. Зокрема позивач стверджує, що всі подані документи в цілому давали можливість відповідачу перевірити заявлену митну вартість та розмитнити товар саме за ціною договору. Всі числові позначення складової митної вартості підтверджені документами і жодних розбіжностей чи інших підстав для надання додаткових документів не існувало. Відповідач не пояснив причину коригування митної вартості товару по найбільшому показнику (3,67 євро/кг) та чому різний товар розмитнений по одній ціні. На думку позивача, товар в межах одного коду УКТЗЕД може бути абсолютно різним, зокрема, в частині різних технічних характеристик, призначення, матеріалу, виробника, країни виробництва. Відтак позивач вважає недоведення відповідачем належним чином коригування митної вартості для всього товару по одній ціні із прив`язкою такої до ваги самого товару.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, вивчивши адміністративний позов, зміст відзиву на позов та відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
03.09.2019 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом POLMOstrow" SP.Z.O.O. (країна Польща) (продавець), укладений контракт №1/19 на поставку запасних частин до автомобілів, а саме "глушники, вихлопні труби та їх частини", в асортименті та по ціні, вказаних в інвойсі, відповідно до правил Інкотермс 2010 на умовах EXW WYSOCKO WIELKIE (а.с.36-40).
На умовах, визначених контрактом та на підставі супровідних документів продавець здійснив поставку на адресу покупця відповідного товару.
Декларантом ОСОБА_2 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як одержувача товару, подано 06.10.2021 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №UA206060/2021/003500, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: запчастини до автомобілів "глушники, вихлопні труби та їх частини" (а.с.133).
В графі "42" (ціна товару) декларації визначено 30 445,69 EUR. А в графах "45" (коригування) і "46" (статистична вартість) зазначено 933 270,00 гривень, яка із урахуванням графи "23" (курс валюти) 30.65360000 становить 30 445,69 EUR.
Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто за ціною договору, на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації.
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено пакувальний лист 187 від 04.10.2021, рахунок-фактуру FE 187/WY/2021 від 04.10.2021, автотранспортну накладну від 04.10.2021, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 PL/MF/AS 0305539 від 04.10.2021, митну декларацію країни експортера №21PL394010E1224298 від 04.10.2021, платіжні доручення №(MUR)16 від 28.09.2021 і №(MUR)17 від 04.10.2021, прайс-лист виробника товару від 04.10.2021, контракт №1/19 від 03.09.2019 на поставку запасних частин до автомобілів та доповнення до нього від 24.11.2020 і 09.12.2020 (а.с.133-134, 138-150, 153-154, 177-184).
Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації №UA206060/2021/00350006 від 06.10.2021 (а.с.125).
06.10.2021 митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: інвойс з достатнім описом товару, каталоги, прейскуранти, прайс-листи виробника товару з достатнім описом товару, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, а також техніко-технологічну документацію щодо опису, призначення, технологічні характеристики (а.с.42-43).
Декларантом 07.10.2021 надіслано відповідачу відповідь та надано наступні документи: лист-роз`яснення від виробника з описом товару від 07.10.2021, електронний каталог на сайті виробника, доповнення до прайс-листа виробника товару з описом товару від 07.10.2021 і паперовий каталог виробника (а.с.155-186, зворотній бік а.с.196).
Додатково, 08.10.2021 декларантом скеровано митному органу відповідь про неможливість надати висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством (а.с.197).
Згідно даних Картки, "митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності у підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: інвойс з достатнім описом товару; каталоги, прейскуранти, прайс-листи виробника товару з достатнім описом товару, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством. Відповідно до вимог частини 6 статті 54 Митного кодексу України, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та методу 2б (статті 60 Митного кодексу України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в (статті 62 Митного кодексу України) та методу 2г (статті 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 і від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393 (а.с.9).
У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято Рішення №UA206060/2021/000011/2 від 08.10.2021, в графі 33 якого в розділі "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини що й в Картці відмови (а.с.8).
При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (30 445,69 EUR) і визначено її в розмірі 39 104,36 EUR (а.с.8).
Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 08.10.2021 подав декларацію №UA206060/2021/003601, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників (а.с.188).
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень від 08.10.2021.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі по тексту також МК України, Кодекс).
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.
Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Як встановлено судом, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у графі 43 митної декларації №UA206060/2021/003500 від 06.10.2021, визначено за основним (1) методом (а.с.133-134).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA206060/2021/003500 від 06.10.2021 митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:
- контракт №1/19 від 03.09.2019 на поставку запасних частин до автомобілів, зокрема, "глушники, вихлопні труби та їх частини", укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом POLMOstrow SP.Z.O.O. (країна Польща) (продавець), та доповнення до нього від 24.11.2020 і 09.12.2020 (а.с.36-40);
- пакувальний лист 187 від 04.10.2021 (а.с.15);
- рахунок-фактуру FE 187/WY/2021 від 04.10.2021 на суму 30 445,69 EUR (а.с.16-23);
- автотранспортну накладну від 04.10.2021 на перевезення товару згідно рахунку-фактури FE 187/WY/2021 від 04.10.2021, відповідно до якої місце навантаження товару значиться Wysocko Wielkie Polska, а місце розвантаження Kalusz, Ukraina (а.с.24);
- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 PL/MF/AS 0305539 від 04.10.2021 (а.с.25);
- митну декларацію країни експортера №21PL394010E1224298 від 04.10.2021 (а.с.150),
- платіжне доручення №(MUR)16 від 28.09.2021 на суму 30 214,29 EUR і №(MUR)17 від 04.10.2021 на суму 231,40 EUR (а.с.153-154);
- прайс-лист виробника товару від 04.10.2021 (а.с.28-35).
На думку відповідача, викладеної у відзиві, у нього виник обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, оскільки до митного оформлення не було подано повний перелік документів, а саме документи на підтвердження ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за даний товар.
Водночас відповідач вказує на "відсутність у платіжних дорученнях від 28.09.2021 і 04.10.2021 посилання на рахунок-фактуру FE 187/WY/2021 від 04.10.2021, по якій проводилася оплата, а також вказані платіжні документи, свідчать про різні суми оплати, без зазначення відомостей, передбачених пунктом 4.3. контракту".
Однак суд вважає коментовані аргументи Митниці, такими, що не заслуговують на увагу, та звертає увагу на висновки і мотиви в даній частині досліджуваних обставин, що визначені нижче по тексту судового рішення.
Насамперед слід відмітити, що платіжні доручення №(MUR)16 від 28.09.2021 на суму 30 214,29 EUR і №(MUR)17 від 04.10.2021 на суму 231,40 EUR, які в загальному складає 30 445,69 EUR, відповідають сумі рахунку-фактури FE 187/WY/2021 від 04.10.2021 (30 445,69 EUR), на підставі якої у спірних відносинах мало місце придбання товару.
Не зазначення у коментованих платіжних дорученнях даних про рахунок-фактуру FE 187/WY/2021 від 04.10.2021, з урахуванням вище перерахованих документів, поданих декларантом при митному оформленні товару, що містять прив`язку до рахунку-фактури FE 187/WY/2021 від 04.10.2021, не може бути достатньою і самостійною правою підставою для висновку про неналежність таких платіжних документів до спірних правовідносин, тим більше для прийняття оскаржуваних рішень.
Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити:
- суми операцій із переведення котів (30 214,29 EUR і 231,40 EUR) і відповідну оплачену вартість придбання ввезених товарів;
- особу, яка перераховує кошти (Poprych Taras Ihorovych) і отримувача таки коштів (POLMOstrow SP.Z.O.O.);
- дані про контракт, в межах якого проводить міжнародна валютна операція (auto parts ACC CNTR №1/19 DD 03.09.2019).
Всі вказані дані співпадають із відомостями, занесених до документів, поданих позивачем при оформленні спірного декларування. При цьому наявність будь-яких обставин, які є визначальними за цих умов та змінюють вартість товару, в тому числі, які свідчать, що поданими платіжними відомостями позивач оплати інші рахунки чи інвойси в межах одного контракту, відповідачем не доведено.
З приводу застосування відповідачем у спірному випадку резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) та відсутності можливості послідовного використання методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів за статтями 59 і 60 Митного кодексу України, суд виходить із наступних аргументів та мотивів.
Так як за приписами частини 2 статті 64 Митного кодексу України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті Кодексу (резервний метод), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, то суд відзначає, що при розгляді справи Митниця подала відомості із відповідного програмного забезпечення "Центральна база даних" Державної митної служби України - "Рівень цін по Центральній базі Даних (ЦБД)" (а.с.192, 193).
Саме такими відомостями із Центральної бази Даних представник відповідача обґрунтовує доводи на підтвердження опрацювання цінової політики.
На переконання суду такі відомості не можливо врахувати у справі як належний доказ.
Так, як свідчать зміст графи 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2021/000011/2 від 08.10.2021, в ній є посилання про визначення митної вартості за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), із зазначенням відомостей митних декларацій, які була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, а саме: митні декларації від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 і від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393 (а.с.9).
По перше, із вказаного відстеження неможливо зробити висновок, чи здійснено пошук аналогічного, чи ідентичного товару, в тому числі за фактичними обставинами, так як відповідачем обрано умови пошуку "100 найдешевших за кг" та не обрано "100 найдешевших за одиницю", не зважаючи на те, що товар заявлений позивачем до розмитнення за одиницю відповідно до номенклатури цін, зазначених у прайсі виробника. Доказів здійснення пошуку "100 найдешевших за одиницю" відповідач суду не надав.
По друге, відповідач не врахував, що за декларацією позивача митна вартість товару, поданого до митного оформлення, становила 30 445,69 EUR, а митних декларацій від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 і від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393 така вартість визначена в сумах 3 127,08 EUR і 1 455,14 EUR відповідно. За загально визначеним правилом "чим більша кількість придбаного товару тим менша ціна за його одиницю". Вказана обставина впливає на спірні правовідносини, однак відповідач належних пояснень не подав.
По третє, відмінною є і загальна вага товару за такими деклараціями, зокрема, позивач декларує 10 655,14 кг, а за вказаними відповідачем деклараціями 2 769 кг і 12,907 кг.
По четверте, вказані відомості про відстеження свідчать про різні умови поставки товару згідно митної декларації від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 і від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393 у порівнянні до умов поставки товару у випадку, що розглядається судом. Зокрема згідно митної декларації від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 визначено умови поставки DAP, а відповідно до митної декларації від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393 умови поставки є FCA. При цьому задекларований товар, поставлений позивачу на умовах поставки DDU.
"Free Carrier / Франко перевізник" (FCA) означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, в своїх приміщеннях або в іншому обумовленому місці. Сторонам настійно рекомендується найбільш чітко визначити пункт в пойменованому місці поставки, так як ризик переходить на покупця в цьому пункті.
"Delivered at Place / Постачання в місці призначення" (DAP) означає, що продавець здійснює поставку, коли товар наданий у розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовим до розвантаження, в узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару в зазначені місце.
"Delivered Duty Unpaid / Постачання без сплати мита" (DDU) означає, що продавець здійснює постачання покупцю товару без проведення його митного очищення для імпорту та без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, за винятком (у відповідних випадках) будь-яких «мит» (під словом «мито» тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних та інших зборів) на імпорт до країни призначення. Обов`язки щодо такого «мита» покладаються на покупця, так само як будь-які витрати і ризики, що виникнуть у зв`язку з тим, що він не здійснить своєчасно митного очищення товару для імпорту. Проте, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо проходження ввізних митних процедур і несення витрат і ризиків, пов`язаних із цим, або сплати деяких витрат, якими супроводжується імпорт товару, сторони повинні включити чітке застереження про це у договір купівлі-продажу.
Є очевидним, що обрання тої чи іншої умови поставки (DAP, FCA, DDU) суттєво впливають на вартість товару за контрактом. В розгляді справи відповідач не пояснив, яким чином ним співставлено такі різні умови постав і як це враховано при коригування митної вартості товару.
Таким чином при коригуванні митної вартості задекларованого позивачем товару митницею безпідставно використано як джерело інформації митні декларації від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 і від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393, оскільки товари, згідно таких декларацій поставлені на інших умовах поставки, ніж у позивача, а отже не можна вважати їх ідентичними або подібними (аналогічними) товарами.
Про п`яте, відповідач жодним чином не пояснив суду, чому митна вартість скоригована по найбільшому показнику (3,67 євро/кг), при тому, що за результатами аналізу цінової інформації щодо аналогічних/подібних товарів у Центральній базі Даних митна вартість таких товарів коливалася від 3,63євро/кг євро до 3,65євро/кг євро (а.с.192, 192).
Більше того, ні митна декларація від 25.09.2021 за №UA205030/2021/023481 і ні від 05.10.2021 за №UA209120/2021/034393 не містить відомостей про митну вартість таких товарів в значенні 3,67євро/кг, яка використана і зафіксована в оскаржуваних рішенням. Тобто відповідач не подав жодного доказу чому він застосував саме 3,67євро/кг.
Суд погоджується з доводами позивача про безпідставність посилання відповідача щодо розмитнення товару на вагу, оскільки такий товар заявлений позивачем до розмитнення по одному коду УКТЗЕД.
Товар в межах одного коду УКТЗЕД може бути абсолютно різним, зокрема різними можуть бути технічні характеристики, призначення, метал, виробник, країна виробника.
При цьому відповідач не пояснив суду, з яких підстав товар, задекларований позивачем, мав різні характеристики, призначення якість і ціну, розмитнений загалом, виходячи із загальної ваги всієї партії товару.
Крім поданих до митного оформлення документів, ФОП ОСОБА_3 під час митних консультацій додатково представив митниці лист-роз`яснення від виробника з описом товару від 07.10.2021, електронний каталог на сайті виробника, доповненення до прайс-листа виробника товару з описом товару від 07.10.2021 і паперовий каталог виробника (а.с.155-186, зворотній бік а.с.196).
Окремо суд вважає за потрібне звернути увагу на положення пункту 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України за №598 від 24.05.2012, за змістом яких у рішенні про коригування орган доходів і зборів:
- поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо;
- у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Суд констатує, що відповідач визначений обрахунок скоригованої вартості грубо порушує для складання рішень про коригування митної вартості, адже, митний орган знівелював різницю в якісних, кількісних показника та виду товару, що завозився позивачем, від тих випадків, які використані у оскаржуваних рішеннях
З урахуванням вказаного, на переконання суду, позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Протиправність рішень Митниці, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.
По перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого статтею 64 МК України, не довів перед судом про наявність обґрунтованих застережень щодо застосування у спірних відносинах шостого методу, в тому числі в частині:
- не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості;
- наявності достатніх умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості товару.
По друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару ("глушники, вихлопні труби та їх частини") є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.
По третє, відповідач ні під час здійснення митного контролю спірного товару, ні у відзиві на позов не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки, зміни і підтирання окремих/усіх числових значень нанесених машинописним чи рукописним способом, або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за такий товар.
По четверте, посилання лише на відсутність у платіжних дорученнях від 28.09.2021 і 04.10.2021 відомостей щодо рахунку-фактури FE 187/WY/2021 від 04.10.2021 та різні суми оплати, згідно платіжних документів, без зазначення відомостей, передбачених пунктом 4.3. контракту, не може бути достатньою і самостійною правою підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Більше того, представлені платіжні відомості за своїм змістом повністю відповідають пунктам 5.1.-5.4. розділу 5 контракту №1/19 від 03.09.2019 на поставку запасних частин до автомобілів (зворотній бік а.с.36, а.с.37).
У спірному випадку суд не враховує обставину ненадання декларантом при консультації із митним органом висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціальними експертними організаціями, зважаючи на те, що:
- по перше, затребування таких висновків здійснено без належних на це підстав, так як наявність обґрунтованого сумніву щодо будь-яких числових значень складових митної вартості та/або якісних чи кількісних показників товару у даній справі не підтверджена;
- по друге, подані позивачем при митному оформлені і під час консультації документи дають обґрунтовану можливість визначити митну вартість товару ("глушники, вихлопні труби та їх частини") за ціною договору/контракту, в тому числі засвідчували достатній опис товару. Зокрема, позивач подав додатковий лист від виробника, в якому окрім даних про артикул товару, його назву, кількість, ціну, розкрито також відомості щодо застосування, тобто виробника і моделі транспортного засобу, до якого монтується/підходить така запчастина, об`єм і тип двигуна та інші ідентифікуючі дані про серії і номерів кузова та двигуна тої чи іншої моделі автомобіля, із яким можливо використання товару (а.с.45-64). В чому саме неналежність такої детальної інформації відповідач суду не пояснив.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митниця, приймаючи Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і Рішення про коригування митної вартості товарів, діяла не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин. Відтак, суд дійшов висновку, що Картка і Рішення від 08.10.2021, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 3 440,00 гривень, підтвердженням чого є наявне в матеріалах справи платіжне доручення №279 від 19.01.2022 (а.с.1).
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).
Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 440,00 гривень
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).
Позивач в адміністративному позові вказує на орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00 гривень, які очікує понести, та просить їх стягнути із відповідача.
Відповідач, в свою чергу, заперечив щодо стягнення судом таких витрат з відповідача, вказуючи на обставину відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх неспівмірність.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 8 000,00 гривень, Поприч Т.І. долучив ордер серії АТ №1019629 від 21.01.2022, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 19.01.2022, укладений між адвокатом Шевченко Наталією Петрівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001736 від 07.08.2020 (а.с.76, 77).
Водночас в адміністративному позові, позивач зазначила про те, що документи про отримання послуг правової допомоги буде надано за наслідками розгляду справи, оскільки неможливо визначити обсяг правової допомоги, що буде надана, та час, який буде витрачений адвокатом на підготовку усіх документів по справі і участь в судових засіданнях.
Крім того, згідно доводів позивача, акт про надання правничої допомоги не може бути наданий і з тих підстав, що на дату подання даного адміністративного позову є неможливим зазначення в такому акті конкретне посилання на адміністративну справу, в межах якої повинні бути заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги.
Таким чином, як відзначила позивач, повний пакет документів, які стосуються понесення судових витрат по справі, буде подано до суду у строк, встановлений частиною 3 статті 143 КАС України.
Згідно приписів частини 3 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З урахуванням вказаного, та відсутності в матеріалах справи належних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання про їх відшкодування на користь ОСОБА_1 .
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206060/2021/000011/2 від 08.10.2021.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 3 440,00 гривень (три тисячі чотириста сорок гривень нуль копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача Шевченко Наталія Іванівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001736 від 07.08.2020, ордер серії АТ №1019629 від 21.01.2022), бульвар Незалежності, 6/141, м. Калуш, Калуський район, 77304;

відповідач Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364), вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005.

Суддя Чуприна О.В.