Справа № 560/16130/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/16130/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

26 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

1. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.08.2021 № 07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди:

- період ведення підприємницької діяльності згідно довідки Білогірської ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області від 09.04.2021 № 01-58-11 з 20.12.1995 по 31.12.2000, та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 20.12.1995 Серія ВОО № 249320;

- період роботи в малому підприємстві «Агроїн» згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_1 з 01.12.1991 по 01.06.1992;

- період догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону 1058-ІV, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, а саме за ОСОБА_2 з 01.07.2015 по 25.08.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням від 31.08.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Зокрема, у рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 20.12.1995 по 31.12.2000, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та застосування фіксованого податку. Крім того, в системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Період роботи з 01.12.1991 по 01.06.1992 не враховано в страховий стаж, оскільки має місце виправлення в даті наказу про звільнення з роботи.

Зазначив, що в період з 20.12.1995 по 31.12.2000 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець. На підтвердження цього відповідачу були подані свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довідка Білогірської ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області, банківські квитанції про сплату позивачем коштів за торговий патент та внесків до Пенсійного Фонду.

Згідно трудової книжки позивача він в період з 01.12.1991 по 01.06.1992 працював у малому підприємстві «Агроїн». Зазначає, що неточність щодо дати наказу про звільнення позивача зроблено не з його вини, оскільки трудові книжки заповнюються роботодавцем, та ніяк не впливає на період роботи у підприємстві.

Разом з тим, у рішенні відповідача про відмову у призначенні пенсії жодним чином не відображено відомостей про зарахування чи не зарахування позивачу до трудового стажу позивача період догляду за особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 , яка досягла пенсійного віку. Позивачем при зверненні до органу Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком було надано довідку ЛКК КНП «Білогірська Багатопрофільна лікарня» від 21.05.2021 №186 про те, що його дружина ОСОБА_2 з 2015 року має II групу інвалідності внаслідок психічного захворювання та потребує постійного стороннього догляду. Також, позивачем подано довідку управління соціального захисту населення Шепетівської РДА від 18.05.2021 № 175 про те, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 01.07.2015 по даний час і одержує щомісячну грошову допомогу на особу з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 , з якою проживає та яку доглядає.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно п. 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону 1058-ІV якого до страховою стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 нього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1995 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та довідкою про вид системи оподаткування та сплачені страхові внески; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, згідно наданої позивачем довідки ЛКК № 186, виданої КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» Білогірської селищної ради Шепетівського району, ОСОБА_2 в 2015 році оглянута МСЕК, визнана інвалідом 2 групи та потребує постійного стороннього догляду. Зазначає, що відповідних документів для зарахування стажу за період з 01.07.2015 по 25.08.2021 про догляд за ОСОБА_2 , як за особою що потребує стороннього догляду, до заяви про призначення пенсії позивачем не надавалось. Відтак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області питання зарахування вказаного періоду до страхового стажу не розглядалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.07.1979 позивач:

- 01.12.1991 прийнятий на роботу у мале підприємство «Агроїн»;

- 01.06.1992 звільнений з роботи в малому підприємстві «Агроїн» у зв`язку із закінченням трудового договору.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №249320, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.12.1995.

Довідкою Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 09.04.2021 №01-58-11 підтверджується, що позивач з 20.12.1995 по 19.08.2014 був зареєстрований/перебував на обліку в Білогірській ДПІ як фізична особа-підприємець. Відомості щодо сплати податків та зборів за період з 20.12.1995 по 31.12.2000 відсутні.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 31.03.2021 №10-22-02 позивачем, як фізичною особою-підприємцем з 01.01.2001 по 31.12.2003 сплачено до бюджету єдиного податку в сумі 1800 грн. (по 50 грн. щомісяця).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації від 18.05.2021 №175, позивач перебуває на обліку з 1 липня 2015 року по даний час і одержує щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу на інваліда ІІ групи ОСОБА_2 1956 року народження.

Згідно довідки ЛКК №186 від 21.05.2021, ОСОБА_2 (1956 р.н.) в 2015 році оглянута на псих.МСЕК і визнана інвалідом ІІ групи, потребує постійного стороннього догляду.

Позивач (15.04.1961 р.н.) 25.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 25.08.2021 про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 31.08.2021 №07 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначено, зокрема, що до страхового стажу не зараховано: період ведення підприємницької діяльності, згідно довідки від 09.04.2021 №01-58-11, з 20.12.1995 по 31.12.2000, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та застосування фіксованого податку. Крім того, в системі персоніфікованого обліку інформація про сплату страхових внесків відсутня. Також не зараховано період роботи з 01.12.1991 по 01.06.1992, оскільки має місце виправлення в даті наказу про звільнення з роботи.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.09.2021 №2200-0205-8/47060.

Додатково листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.09.2021 №8680-7237/В-02/8-2200/21 позивача повідомлено, що рішенням від 31.08.2021 №07 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До загального страхового стажу враховано 22 роки 9 місяців 5 днів страхового стажу. При визначенні права на пенсію до страхового стажу не враховано: період ведення підприємницької діяльності згідно довідки від 09.04.2021 №01-58-11, з 20.12.1995 по 31.12.2000, оскільки відсутня інформація щодо системи оподаткування; період роботи з 01.12.1991 по 01.06.1992, оскільки має виправлення в даті про звільнення з роботи.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058- IV (далі - Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з положеннями частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Надаючи оцінку зарахуванню до страхового стажу позивача періоду ведення підприємницької діяльності з 20.12.1995 по 31.12.2000, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з п.4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Враховуючи вищезазначене слідує, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Водночас обов`язковою умовою для набуття особою права на зарахування до страхового стажу періодів здійснення нею підприємницької діяльності, є, зокрема, провадження такої діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.

В той же час, довідка від 09.04.2021 року, наявна в матеріалах справи, свідчить про те, що позивач з 20.12.1995 по 19.08.2014 був зареєстрований/перебував на обліку в Білогірській ДПІ як фізична особа-підприємець. Відомості щодо сплати податків та зборів за період з 20.12.1995 по 31.12.2000 відсутні.

Відомостей щодо перебування позивача на спрощеній системі оподаткування така довідка не містить. Лише у довідці від 31.03.2021 за наступний період - з 01.01.2001 по 31.12.2003, вказується про сплату позивачем єдиного податку (і такий період зарахований пенсійним органом до стажу позивача). Індивідуальні відомості про застраховану-особу позивача (форма ОК-5) також не містять відомостей до 2001 року.

Позивачем надано квитанції про сплату у 1996-2000 роках єдиного податку, платежів "за патент" та пенсійних внесків, що свідчить про те, що у спірний період він як фізична особа - підприємець дійсно здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Отже, у спірному випадку позивач не може бути позбавлений права на зарахування до страхового стажу періоду зайняття ним підприємницькою діяльністю у зв`язку із відсутністю у контролюючого органу відповідних відомостей (які стосуються періоду ще до 2000 року), оскільки обставини, пов`язані із терміном зберігання таких документів та відомостей, не залежать від його волі та не можуть ставитись йому у вину.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що період провадження позивачем підприємницької діяльності з 20.12.1995 по 31.12.2000 має бути зарахований до його страхового стажу, тому слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу роботи позивача період провадження підприємницької діяльності з 20.12.1995 по 31.12.2000.

Визначаючись щодо зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи в малому підприємстві «Агроїн» з 01.12.1991 по 01.06.1992, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Тобто, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Положеннями пункту 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з нормами пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, позивачу не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.12.1992 по 01.06.1992, у зв`язку з тим, що має місце виправлення в даті наказу про звільнення з роботи.

В той же час колегія суддів зауважує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року по справі №677/277/17.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Апеляційний суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці у зв`язку з відсутністю дати та номеру наказу на звільнення, є безпідставними.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу позивача періоди роботи з 01.12.1991 по 01.06.1992.

Визначаючись щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону 1058-ІV, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з 01.07.2015 по 25.08.2021 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно розрахунку пенсійного органу, такий період не зарахований до страхового стажу позивача.

Згідно з положеннями ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту ж частини 1 статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон України «Про пенсійне забезпечення»), право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

За змістом пункту «є» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що до стажу роботи зараховується також час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 у справі № 197/1013/16-а, складення акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду є безпосереднім обов`язком органу Пенсійного фонду України.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач здійснює догляд за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), котра є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу. Також позивач з 1 липня 2015 року отримує відповідну щомісячну допомогу. Вказані обставини підтверджуються довідкою управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації від 18.05.2021 №175, а також довідкою лікарсько-консультативної комісії №186 від 21.05.2021, які подавались разом із заявою про призначення пенсії.

Отже, позивач надав необхідні документи, які підтверджують факт догляду за пенсіонером, який за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Тому період догляду за ОСОБА_2 з 01.07.2015 по 25.08.2021 слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Визначаючись щодо вимоги позивача призначити пенсію за віком, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Страховий стаж позивача, який врахований пенсійним органом, складає 22 роки 09 місяців 5 днів. З урахуванням періодів з 20.12.1995 по 31.12.2000, з 01.12.1991 по 01.06.1992 та з 01.07.2015 по 25.08.2021 загальний страховий стаж позивача становить більше 33 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 31.08.2021 №07 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач із заявою про призначення пенсії звернувся 25.08.2021 року, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.08.2021 року.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.