Справа № 320/9823/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9823/20 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Єгорової Н.М.,

суддів Федотова І.В, Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бучанської міської ради Київської області, в якому просив суд:

- скасувати рішення Бучанської міської ради Київської області від 30 січня 2020 року № 4576-73-VII;

- зобов`язати Бучанську міську раду Київської області виділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,10 га із земель запасу м. Буча відповідно до вимог Земельного кодексу України, кожен має право отримати у власність землі ділянки шляхом їх безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. б ч. 1 ст. 81, ч. 4 ст. 116. ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Бучанської міської ради від 30 січня 2020 року № 4576-73-VII;

Зобов`язано Бучанську міську раду () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 грудня 2019 року про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та прийняти вмотивоване рішення за результатами її розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Бучанська міська рада Київської області подала апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та здійснення порушень процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що всупереч вимогам законодавства, у додатках звернення (заяви) позивача були відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, у зв`язку із чим комісія з питань використання земельних та водних ресурсів була позбавлена можливості визначення відповідності місця розташування об`єкта вимогам закону. Тому відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийнято з чітким дотриманням вимог чинного законодавства України. Щодо строків розгляду заяви позивача, то відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся - 13 грудня 2019 року, але чергова сесія Бучанської міської ради вже була скликана на 30 січня 2020 року, у зв`язку із чим, питання про розгляд вищевказаної заяви було винесено на розгляд на найближчому скликанні сесії.

Також не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та здійснення порушень процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що Бучанська міська рада перевищує свої повноваження та безпідставно позбавляє права на одноразову безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. Акцентує на тому, що відповідач вимагає надати графічні матеріали на земельну ділянку не зважаючи на ч. 2 ст. 19 Конституції України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 просить задовольнити його позов у повному обсязі.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу позивача від відповідача не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача з заявою від 13 грудня 2019 року про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, до якої долучив: довіреність; матеріал розроблений Земельною спілкою України по замовленню ПРООН; реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспорт.

Зазначена заява прийнята відповідачем 13 грудня 2019 року.

Рішенням від 30 січня 2020 року № 4576-73-VII позивачу було відмовлено у наданні земельної ділянки у власність у зв`язку з відсутністю графічних матеріалів бажаного місця розташування земельної ділянки.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм безоплатної передачі земель у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому визначені нормами Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року 2768-III (далі -ЗК України).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 3 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, наведеними нормами права визначено процедуру одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали; і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 Земельного кодексу України, рішення, дію або бездіяльність яких може бути оскаржено до суду.

Виключною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, в межах розгляду даної справи встановлено, що звертаючись до відповідача, позивач не дотримався передбачених ч. 6 ст. 118 ЗК України вимог щодо подання клопотання про надання у власність земельної ділянки, зокрема, до клопотання не додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правові підстави відмови у задоволенні заяви, викладені в оскаржуваному рішенні повністю узгоджуються з приписами ст. 118 Земельного кодексу України.

Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся 13 грудня 2019 року до відповідача із відповідною заявою, а рішенням від 30 січня 2020 року № 4576-73-VII йому було відмовлено у наданні земельної ділянки у власність у зв`язку з відсутністю графічних матеріалів бажаного місця розташування земельної ділянки.

Наведене свідчить про недотримання відповідачем вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, тобто рішення прийнято з порушенням строків розгляду такої заяви.

Щодо доводів відповідача про те, що на час звернення позивача із заявою чергова сесія Бучанської міської ради вже була скликана на 30 січня 2020 року, у зв`язку із чим, питання про розгляд вищевказаної заяви було винесено на розгляд на найближчому скликанні сесії, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Нормами ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Регламенту Бучанської міської ради Київської області VII скликання сесії ради згідно зі ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" можуть скликатися: міським головою; секретарем ради; однією третиною (1/3) депутатів від загального складу ради; виконавчим комітетом ради.

Чергові сесії ради скликаються за розпорядженням міського голови в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру - не рідше ніж один раз на місяць.

Апарат ради за 10 днів повідомляє депутатів про час скликання і місце проведення та перелік питань, які передбачається внести на розгляд чергової сесії ради. Ця інформація обов`язково публікується на її офіційному сайті, інших засобах масової інформації.

Колегія суддів проаналізувала нормативні документи, розміщені на офіційному сайті Бучанської міської ради та звертає увагу на наступне.

Відповідно до розпорядження Бучанського міського голови "Про скликання чергового засідання 73-ї сесії Бучанської міської ради VII скликання" від 20 січня 2020 року № 10 було скликано 73-тю чергову сесію Бучанської міської ради VII скликання о 10.00 год., 30 січня 2020 року в приміщенні Центрального будинку культури, за адресою: м. Буча, вул. Пушкінська, 61-В.

Тобто, твердження Бучанської міської ради, що на час звернення позивача із заявою, а саме 13 грудня 2019 року, чергова сесія Бучанської міської ради вже була скликана на 30 січня 2020 року не відповідає дійсності та суперечить розпорядженню Бучанського міського голови від 20 січня 2020 року № 10.

До того ж, чергове засідання 73-ї сесії Бучанської міської ради було скликано більш ніж через місяць після звернення позивача із заявою.

Наведене свідчить, що відповідачем порушено норми ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування", якими визначено, що сесія ради з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності скликається в міру необхідності, але не рідше ніж один раз на місяць.

Також колегія суддів звертає увагу, що на офіційному сайті Бучанської міської ради міститься розпорядження Бучанського міського голови "Про скликання позачергового засідання 72-ї сесії Бучанської міської ради VII скликання" від 27 грудня 2019 року № 228, яким було скликано 72-гу позачергову сесію Бучанської міської ради VII скликання о 15.00 год., 27 грудня 2019 року в приміщенні Центрального будинку культури, за адресою: м. Буча, вул. Пушкінська, 61-В. Однак до порядку денного 72-ї позачергової сесії не було внесено питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку