Справа № 380/6034/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6034/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/6034/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 71 від 26.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити й здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889 - УІІІ, починаючи з 20.01.2022 року, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Львівської міської ради від 24.01.2022 року № 2603-вих-151 про визначення заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2021 року.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що Головним управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 року. Згідно вказаної відмови, необхідний стаж, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», відсутній, оскільки після 01.05.2016 року ОСОБА_1 не займала посаду державного службовця. Позивач зазначає, що чинним законодавством передбачено зарахування до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Згідно ухвали про відкриття провадження відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали вручено відповідачам 20.04.2022 року, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 6 ст. 162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою судді від 19.04.2022 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.04.1981 року ОСОБА_1 з 15.07.1999 року зарахована на посаду спеціаліста II категорії по виплаті допомог з присвоєнням 14 рангу сьомої категорії державного службовця у Відділі соціального захисту населення виконкому Залізничної Райради народних депутатів м. Львова,

- 01.05.2001 року було присвоєно черговий 13 ранг сьомої категорії державного службовця;

- 14.08.2001 року прийнято Присягу посадової особи, відповідно до ст.11 Закону України «Про державну службу»;

- 01.10.2001 року відділ соціального захисту населення реорганізовано у відділ праці та соціального захисту населення;

- 01.10.2001 року призначена на посаду спеціаліста 1 категорії підвідділу бухгалтерського обліку та звітності, як така, що перебувала у кадровому резерві;

- 28.03.2003 року присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 09.07.2008 року переведена на посаду начальника підвідділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера, як таку, що перебувала у кадровому резерві;

- 01.04.2004 року присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (5 категорія посад) з 9 липня 2003 року;

- 09.07.2005 року присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 04.01.2007 року у зв`язку з реорганізацією органів виконавчої влади переведена на посаду заступника начальника Залізничного відділу соціального захисту за її згодою, як таку, що перебувала в кадровому резерві;

- 20.09.2007 року присвоєно черговий 9 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування в межах 5 категорії.

20.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 року.

26.01.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровській області прийнято рішення №71 відмовлено у призначенні пенсії з підстав, що для призначення пенсії повинен бути необхідний стаж, відповідно до пункту 10 розділу XI Закону України від 10.12.2015 № 889 - VIII «Про державну службу» далі - Закон № 889, не менше 10 років стажу для працюючих на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та після 01.05.2016 продовжують працювати на посадах державної служби, або абзацом шостим пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 за бажанням осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі.

Необхідний стаж, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», відсутній, оскільки після 01.05.2016 року заявниця не займала посаду державного службовця.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон № №889-VIII).

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до статті 14 Закону №2493-IIІ, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17.

Враховуючи наведене, період роботи позивача з 04.01.2007 по 20.01.2022 на посаді заступника начальника Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Стосовно інших позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, до 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавством визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до зазначеної статті є досягнення такими особами пенсійного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

У позивача (враховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії за віком) наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи відповідача про те, що позивач після 01.05.2016 року не працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки.

Тобто, на позивача поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону України «Про державну службу» № 889- VIII.

Отже, з урахуванням того, що вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що загалом складає понад 20 років та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Враховуючи наведе, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно відмовило позивачу в призначенні пенсії, а тому необхідно визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.01.2022 №71 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Щодо вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити й здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- УІІІ, починаючи з 20.01.2022 року, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Львівської міської ради від 24.01.2022 року №2603-вих-151 про визначення заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2021 року, суд зазначає наступне.

Так, оскаржуваним рішенням позивачу взагалі відмовлено у призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу», з посиланням на відсутність на момент звернення у неї такого права, водночас питання розрахунку розміру пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату не вирішувалось.

Отже позовні вимоги в цій частині є передчасними та не входять в предмет дослідження в межах даної справи.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимоги позивача здійснити виплату пенсії державного службовця з 20.01.2022, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулась до пенсійного органу 20.01.2022, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 20.01.2022.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

За змістом правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає, виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1984,80 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів), Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровській обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправними і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №71 від 26.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити й здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VІІІ з 20.01.2022 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (; 49094, Дніпропетровській обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 25.07.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.