Справа № 420/9956/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9956/22
УХВАЛА
25 липня 2022 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Роздільнянського районного суду Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Президент України Зеленський Володимир Олександрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак Світлана Іванівна, суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова Ольга Василівна про визнання протиправним здійснення перевірки, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Роздільнянського районного суду Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Президент України Зеленський Володимир Олександрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак Світлана Іванівна, суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова Ольга Василівна про визнання протиправним здійснення Роздільнянським районним судом Одеської області перевірки обставин неявки ОСОБА_1 13.06.2022 в судове засідання по справі №511/1564/18 поза межами визначених законом (3 глави 28 КПК України) процедур кримінального судочинства шляхом друку витягу з офіційного веб порталу «Судова влада України» за 24 хвилини до відкриття суддею Гринчак С.І. 13.06.2022 судового засідання по справі №511/1564/18 та за 28 хвилин до оголошення суддею Гринчак С.І. клопотання ОСОБА_1 про відкладення призначеного на 13.06.2022 судового засідання, у зв`язку з її надходженням у Одеському апеляційному суді та зобов`язання Роздільнянського районного суду Одеської області утриматися від здійснення перевірки обставин неявки ОСОБА_1 в судове засідання по справі №511/1564/18 поза межами визначених законом (3 глави 28 КПК України) процедур кримінального судочинства.
Відповідно до п.п.3, 5, 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя вважає, що у відкритті провадження по даній позовній заяві слід відмовити з наступних підстав.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою слугувало роздрукування Роздільнянським районним судом Одеської області витягу з офіційного веб порталу «Судова влада України» з метою перевірки обставин неявки ОСОБА_1 13.06.2022 в судове засідання по справі №511/1564/18.
Таким чином, оскаржувані ОСОБА_1 дії Роздільнянського районного суду Одеської області пов`язані із розглядом конкретної справи№511/1564/18.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Частиною 1 та 3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус судів» встановлено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та одразу відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.
Велика палата Верховного Суду неодноразово у своїх рішеннях зазначала, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії, дія, бездіяльність. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Таким чином, визначення у якості сторони по справі відповідача суд або його працівника не є визначальною ознакою наявності спору, якій повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Таким критерієм повинно бути здійснення управлінських функцій.
Відповідно до ст. 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно із ч. 1, 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.
Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.
Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.
Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.
Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду та вирішення справи, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.
Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу із встановленням за судовим рішенням юридичних фактів щодо суду (судді).
Виходячи з викладеного, суд констатує неможливість встановлення в іншій (новій) справі фактів вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень, шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) за правилами будь-якого судочинства.
Аналогічні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 21 листопада 2018 року (провадження № 14-399цс18), а також від 20 березня 2019 року (провадження № 14-655цс18), які в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суддя звертає увагу, що позивач фактично оскаржує дії Роздільнянського районного суду Одеської області, що в розумінні позиції Великої Палати Верховного Суду має бути оскаржено до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.
Враховуючи вище викладені обставини, позовна заява ОСОБА_1 щодо оскарження дій Роздільнянського районного суду Одеської області не підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського районного суду Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Президент України Зеленський Володимир Олександрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак Світлана Іванівна, суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова Ольга Василівна про визнання протиправним здійснення перевірки, зобов`язання вчинити певні дії, належить відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст. 256, 293 КАС України, суддя,-
У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Роздільнянського районного суду Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Президент України Зеленський Володимир Олександрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак Світлана Іванівна, суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова Ольга Василівна про визнання протиправним здійснення перевірки, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида