Справа № 260/418/22
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2022 року м. Ужгород№ 260/418/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився;

за участі представника позивача адвоката Штефанюка Івана Матвійовича;

відповідач Державна міграційна служба України представник не з`явився;

відповідач Головне управління ДМС України в Закарпатській області представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штефанюка Івана Матвійовича до Державної міграційної служби України, Головного управління ДМС України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_1 , виданий 30 грудня 2020 року АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Штефанюка Івана Матвійовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна 42/1) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирівська, 9, ) (далі по тексту відповідач 1), Головного управління ДМС України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12а, ) (далі по тексту відповідач 2), якою, з урахуванням залишення без розгляду частини позовних вимог, просив суд: "1. Відкрити провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, ГУ ДМС України в Закарпатській області, Управління патрульної поліції в Закарпатській області та Державної прикордонної служби України Західного регіонального управління 94 прикордонного загону у спрощеному провадженні без участі сторін; 2. Визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДМС у Закарпатській області №90 від 26 травня 2021 року щодо - "заборонено громадянину Угорщини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 стать-чоловіча, місце проживання ОСОБА_2 , паспортний документи громадянина Угорщини серії НОМЕР_2 , в`їзд в Україну строком на три роки з 26.05.2021 по 25.05.2024 року"; 3. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 , виданий 30.12.2020) майнову шкоду у розмірі 146000,00 (сто тридцять три тисячі) гривень; 4. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_2 , виданий 30.12.2020) моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень; 5. Судові витрати покласти на відповідачів.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року позов було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року дану позов в частині позовних вимог, зокрема, щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 727095 від 05 березня 2021 року та визнання протиправним та скасування Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 10 червня 2021 року та зобов`язання внести відповідні зміни у базу даних стосовно ОСОБА_3 було залишено без розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року було закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при перетині позивачем державного кордону України, йому було відмовлено в перетинанні державного кордону в напрямку в`їзду в Україну, за причини наявності рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну. У відповідь на адвокатський запит листом відповідач повідомив про винесення ним рішення про заборону в`їзду в Україну у зв`язку із несплатою адміністративного штрафу. Позивач вказує, що за час перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку, під слідством та судом в Україні не перебував, накладене на нього стягнення у вигляді штрафу за порушення правил стоянки на мості сплатив добровільно, а тому підстав для заборони йому в`їзду в Україну строком на три роки не має. А тому, рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправними та таким, що підлягає скасуванню, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що оскаржуване рішення прийняте на підставі подання Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області стосовно заборони в`їзду в Україну позивачеві, зі змісту якого стало відомо, що відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 121 частиною 1 КУпАП у вигляді сплати штрафу у розмірі 255 грн. Тому, враховуючи, що іноземцем під час перебування на території України не було сплачено вказаний штраф, управлінням з метою забезпечення вимог статті 13 частини 1 абзацу 7 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" прийнято рішення про заборону в`їзду позивачу на територію України.

Під час судового розгляду представником позивача донесено суду, що позивач обізнаний про судове засідання призначене на 18 липня 2022 року та вказував на те, що не має підстав у зв`язку з відсутністю позивача розгляд даної справи відкладати на інший термін.

07 липня 2022 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідачів, відповідно до якого останній просив відкласти судове засідання призначене на 18 липня 2022 року у зв`язку із перебуванням представника відповідачів у відпустці (а.с.а.с. 187-190).

Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, у даному випадку, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення розгляду справи. Правова позиція учасників справи суду відома.

Також, суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів (їх представника).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також скорочені строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити та проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 №727095 від 05 березня 2021 року, за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 частиною 1 КУпАП на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у сумі 255 гривень (а.с. 16).

06 травня 2021 року Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області було надіслане до ГУ ДМС у Закарпатській області обґрунтоване звернення Управління патрульної поліції в Закарпатській області № 8126/41//15/03-2021 щодо прийняття відносно громадянина Угорщини ОСОБА_1 , рішення про заборону в`їзду в Україну терміном на три роки, у зв`язку із несплатою адміністративного штрафу (а.с.а.с. 76, 77).

У заявку із чим, рішенням ГУ ДМС у Закарпатській області від 26 травня 2021 року № 90 заборонено громадянину Угорщини ОСОБА_1 , місце проживання Угорщина, паспортний документи громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 , в`їзд в Україну строком на три роки з 26 травня 2021 року по 25 травня 2024 року (а.с. 17).

Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю від 10 червня 2021 року начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби "Соломоново" 1 категорії (тип Б) майором Ренатою Шаленик, як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону ухвалено відмовити у перетинанні державного кордону громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспортний документ НОМЕР_3 на підставі статті 8 частини 1 Закону України "Про прикордонний контроль", з причини того, що стосовно громадянина Угорщини ОСОБА_4 є рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну (а.с. 18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі по тексту - Закон України № 3773-VI).

За приписами статті 1 частини 1 пунктів 6, 8, 17 Закону України № 3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Статтею 3 частиною 2 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до статті 13 частини 1 Закону України № 3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Згідно зі статтею 13 частиною 3 зазначеного Закону України, рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (далі по тексту Положення № 360), Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За правилами пункту 2 Положення № 360 ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначає Інструкція про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 № 1235, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за № 25/24802 (надалі - Інструкція № 1235).

Пунктом 3 Інструкції № 1235 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку (пункт 4 підпункт "г" Інструкції № 1235).

Пунктом 5 Інструкції № 1235 визначено, що після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Пунктом 6 Інструкції № 1235 визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Відповідно до статті 23 частини 1 пунктів 1, 3, 10 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, основними повноваженнями поліції, відповідно до покладених на неї завдань є, зокрема, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Отже, Національна поліція України належить до числа суб`єктів, які мають право звертатися до органів ДМС щодо заборони в`їзду в Україну окремим особам за наявності для того відповідних підстав. При цьому таке звернення, окрім того, що має відповідати встановленим формальним вимогам, має ґрунтуватися на об`єктивних відомостях про особу, стосовно якої пропонується встановити заборону в`їзду в Україну.

Обґрунтоване звернення Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції № 8126/41//15/03-2021 від 06 травня 2021 року про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України громадянина Угорщини ОСОБА_1 , вмотивоване необхідністю захисту прав і законних інтересів громадян України відповідно до статті 13 Закону України № 3773-VI, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постановою серії ДП018 №727095 від 05 березня 2021 року за статтею 122 частиною 1 КУпАП (а.с.а.с. 16, 76, 77).

Вирішуючи спір суд звертає увагу учасників справи та їх представників, що оцінка спірним правовідносинам надається саме на час прийняття спірних рішень та вчинення спірних дій (допущення бездіяльності).

Оцінюючи зазначене звернення, суд приходить до висновку, що документ відповідає вимогам пункту 5 Інструкції № 1235, що у свою чергу є достатньою підставою для звернення до органу УДМС про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки та відсутність правових підстав для його скасування.

Суд додатково зважає на той факт, що до матеріалів справи позивачем надано копію квитанції № від 08 листопада 2021 року, відповідно до якої позивачем сплачено 255 грн штрафу за постановою серії ДП018 №727095, утім, на момент винесення оскаржуваного рішення 26 травня 2021 року та отримання обґрунтованого звернення відповідачем 06 травня 2021 року, штраф за адміністративне правопорушення позивачем сплачено не було (а.с. 19).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки та про скасування посвідки. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування оскаржених рішень.

Зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні суми штрафу 510 грн замість 255 грн не вплинуло на законність такого рішення, оскільки сума штрафу (розмір такого штрафу) не є визначальною для прийняття оскаржуваного рішення.

Що стосується доводів, що позивач не отримував постанови у справі про адміністративне правопорушення та не повною мірою розумів сутність скоєного правопорушення та можливі негативні наслідки, то вказане не може спростувати факт наявності невиконаного зобов`язання щодо сплати штрафу за вчинене правопорушення станом на день вирішення органом ДМС питання про заборону в`їзду в Україну та не може впливати на виконання зобов`язань позивача щодо сплати штрафу та на спірні правовідносини в межах даної справи.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 200/9761/20-а (адміністративне провадження № К/9901/29341/21).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної та майнової шкоди на користь позивача, суд зазначає, що за результатами розгляду справи, заявлені позивачем вимоги до відповідачів - суб`єктів владних повноважень визнані такими, що не підлягають задоволенню та у їх задоволенні відмовлено, а тому задоволенні позовних вимог в частині стягнення майнової та моральної шкоди з відповідачів належить відмовити.

Єдиною необхідною і достатньою обов`язковою умовою відшкодування майнової та моральної шкоди державним органом є протиправні рішення, дії чи бездіяльність посадової або службової особи органу державної влади. Враховуючи, що за наслідками розгляду даної справи не підтвердились доводи позивача про протиправність прийнятого рішення, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки ця вимога є похідною від первинної та вирішення такого питання можливе лише у випадку встановлення протиправності рішень, дій та/або бездіяльності відповідача.

Статтею 77 частиною 1 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено та матеріалами справи підтверджено законність та правомірність винесення оскарженого рішення, підстав для його скасування не вбачається, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_1 , виданий 30 грудня 2020 року АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Штефанюка Івана Матвійовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна 42/1) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирівська, 9, ) та Головного управління ДМС України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12а, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 18 липня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 27 липня 2022 року.

Роздруковано із КП "Діловодство спеціалізованого суду", в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 30.

СуддяС.Є. Гаврилко