Справа № 120/8954/21-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8954/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

25 липня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський машинобудівний завод" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Управління Держпраці у Вінницькій області до Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський машинобудівний завод" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2021 року Управління Держпраці у Вінницькій області звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський машинобудівний завод", в якому просило: застосувати до ПрАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод" заходи реагування у сфері державного нагляду шляхом заборони виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: устаткуванні (агрегати, пристрої), у яких відбувається утворення, розлив, перевезення, заливка, продувка та випуск рідкого металу, системі газопостачання підприємства, вантажопідіймальні крани (кран козловий 1 од. - 12,5 т. б/н, кран мостовий вантажопідйомністю 10 т. - 3 од. б/н, кран мостовий вантажопідйомністю 5 т. 3 од. б/н, крани мостові електричні 3,2 т. - 3 од., кран мостовий електричний 2,0 т. - 8 од., тельфер електричний 0,5 т. - 15 од. б/н), устаткуванні напругою понад 1000 В (КТП -1, 2, 5, 6, 11,- 1000 кВА - 7 од., РП-3); робіт в діючих електроустановках і на кабельних лініях напругою понад 1000 В, вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів, обслуговування верстатів з обробки деревини і металів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у період з 05.07.2021 по 09.07.2021 на підставі наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 06.07.2021 № 727-О, посадовими особами управління Держпраці проведено планову перевірку з питань дотримання ПАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод" вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

За результатами перевірки складено акт № ВН 271/727/АП від 09.07.2021, яким виявлено факти порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю працюючих. Актом перевірки зафіксовані, окрім іншого, наступні порушення: 1. Роботодавець не отримав дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (пункт 3,7,8 групи А Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки до Порядку), а саме: устаткування (агрегати, пристрої), у яких відбувається утворення, розлив, перевезення, заливка, продувка та випуск рідкого металу, вантажопідіймальні крани (кран козловий 1 од. - 12,5 т. б/н, кран мостовий вантажопідйомністю 10 т. - 3 од. б/н, кран мостовий вантажопідйомністю 5 т. 3 од. б/н, крани мостові електричні 3,2 т. - 3 од., кран мостовий електричний 2,0 т. - 8 од., тельфер електричний 0,5 т. - 15 од. б/н) устаткування напругою понад 1000 В (КТП -1, 2, 5, 6, 11,- 1000 кВА - 7 од., РП- 3), що є порушенням вимог статті 21 Закону України № 2694 «Про охорону праці», пункту 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107; 2. Роботодавець не отримав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки (пункт 9, 20 групи А додатку 2 Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки до Порядку), а саме: роботи в діючих електроустановках і на кабельних лініях напругою понад 1000 В, вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів, що є порушенням вимог статті 21 Закону України № 2694 «Про охорону праці», пункту 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107; 3. Роботодавець не подав до територіального органу Держпраці декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці на експлуатацію систем газопостачання природним газом суб`єктів господарювання, (п. 4 групи Б Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки згідно Постанови КМУ від 3 лютого 2021 р. №77), а саме: система газопостачання підприємства, що є порушенням вимог статті 21 Закону України № 2694 «Про охорону праці», пункту 21 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107; 4. Роботодавець не подав до територіального органу Держпраці декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (пункт 20 групи Б додатку 2 Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки до Порядку), а саме: обслуговування верстатів з обробки деревини і металів, що є порушенням вимог статті 21 Закону України № 2694 «Про охорону праці», пункту 21 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107.

Акт перевірки № ВН 271/727/АП від 09.07.2021 містить підпис директора ПАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод" Васечка С.П., яким підтверджено факт участі його під час проведення перевірки. Також у акті перевірки зазначено про отримання директором примірника акту перевірки.

У зв`язку з виявленими порушеннями, Управління Держпраці у Вінницькій області винесло відповідачу приписи від 09.07.2021 за № ВН 271/473/АП/П, № ВН 271/476/АП/П про усунення виявлених порушень, які також отримані керівником ПАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод" 09.07.2021.

Враховуючи, що відповідачем вимоги припису залишені без виконання, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Мотивувальна частина.

Відповідно до п. п. 16 п. 4 Положення № 96, Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення та перевірки їх знань.

Згідно з п. п. 5 п. 6 Положення № 96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону № 2694, передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, зокрема, мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов`язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а також забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Приписами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відповідно до норм ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Колегія суддів зауважує, що підставою для звернення з позовом до суду про застосування заходів реагування, що полягає у забороні виконання робіт, є виявлення органом нагляду (контролю) порушення вимог законодавства, про що зазначається в акті перевірки

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено та вбачається з акту перевірки від № ВН 271/727/АП від 09.07.2021 норми Закону №2694-XII та інших нормативно правових актів у сфері охорони праці відповідачем дотримані не були.

Зазначене вказує на те, що за наявності відповідних підстав, суду надано право зупиняти повністю або частково виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, натомість, право забороняти експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, надано посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, шляхом винесення приписів.

Колегія суддів зауважує, що поняття "зупинення виробництва/виготовлення" та "заборона експлуатувати" не є тотожними поняттями, та несуть під своїм змістом різне змістове навантаження, з урахуванням чого, слідує висновок, що саме до компетенції відповідного управління Держпраці належить прийняття відповідних рішень щодо заборони експлуатації, підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, а не компетенції суду як просить позивач.

Разом з тим, приписами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Таким чином, позивач наділений відповідними повноваженнями державного нагляду (контролю) у сфері охорони праці, у тому числі на вжиття до суб`єктів господарювання певних заходів реагування (зокрема, складання приписів, протоколів, розпоряджень про усунення виявлених порушень вимог охорони праці), а також на звернення до суду у разі невиконання суб`єктом господарювання в повному обсязі та у встановлений строк вимоги посадової особи органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень вимог законодавства, якщо при цьому наявні підстави для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Разом з тим, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можливе лише за рішенням суду. При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання, які створюють загрозу життю працюючих.

Як встановлено судом першої інстанції, порушення, які були виявлені перевіркою та визначені позивачем як такі, що несуть ризик смерті працівників, завдання шкоди їх здоров`ю, в акті перевірки №ВН 271/727/АП від 09.07.2021.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, недотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки й високий ступінь небезпечності зазначених в акті перевірки порушень, свідчить, що наявність вказаних порушень є реальним ризиком виникнення надзвичайних ситуацій та створює загрозу життю та здоров`ю працівників відповідача.

При цьому колегія суддів зазначає, що під загрозою життю та здоров`ю людей необхідно розуміти виникнення умов, за якими подальше продовження діяльності підприємства, установи, організації, виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди громадянам, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Отже, життя та здоров`я людини, а також безпечні та здорові умови праці є пріоритетними та переважають над іншими правами та інтересами, зокрема правом на працю та здійснення господарської діяльності.

Тобто, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. При цьому застосування таких заходів обумовлюється саме наявністю факту порушення вимог законодавства, який зафіксований в акті перевірки та залишається не усунутим на час розгляду судом відповідного позову органу державного нагляду (контролю).

Станом на дату розгляду даної справи апелянтом не надано суду першої інстанції доказів, які б підтверджували повне усунення виявлених порушень повністю.

Додатково апеляційний суд зауважує, що початок вчинення підготовчих дій з метою отримання необхідних дозволів не означає повного усунення відповідачем відповідного порушення, оскільки повним усуненням буде лише отримання останнім необхідних дозволів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги Управління Держпраці у Вінницькій області підлягали задоволенню.

Разом з тим, застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Такий захід реагування не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, та є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику та загрози життю і здоров`ю людей.

Захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері охорони праці.

Схожа правова позицією викладена Верховним Судом у постанові від 05.12.2018 у справі № 826/13896/16.

Колегія суддів враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський машинобудівний завод" слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський машинобудівний завод" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.