Справа № 200/3471/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа №200/3471/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №200/3471/21 (суддя І інстанції Аляб`єв І.Г., повний текст рішення складено 28.09.2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправним та скасування наказу від 26.02.2021р. №43-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР; поновлення позивача в органах Державного бюро розслідувань на посаді начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську з 02.03.2021р. або на посаді, що є рівнозначною з посадою начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР; стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 02.03.2021р. по день фактичного поновлення на роботі та вказане рішення звернути до негайного виконання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську від 26.02.2021р. №43-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську. Поновлено позивача в органах Державного бюро розслідувань на посаді начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську з 01.03.2021р.. Стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2021 по 13.09.2021р. в сумі 463 910 (чотириста шістдесят три тисячі дев`ятсот десять) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що звільнення позивача зі служби за скороченням штатів проведено на підставі та в межах Конституції України, законів України та відповідних підзаконних нормативно-правових актів. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» скорочення чисельності або штату державних службовців є самостійною та достатньою підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, та не містить будь-яких додаткових умов для її припинення. Відповідач вважає, що ним було дотримано процедуру вивільнення державних службовців регламентовану в Законі України «Про державну службу». Також вважає безпідставним висновок суду щодо відсутності реального скорочення посади, оскільки наданими до матеріалів справи доказами підтверджується скорочення посади державної служби, яку займав позивач, внаслідок зміни структури та штатного розпису. Відповідач також наголошує на тому, що при прийнятті спірного наказу ним не було порушено вимоги статті 119 КЗпП. Судом першої інстанції не були враховані правові позиції, викладені в постанові Верховного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 0940/1503/18.

Сторони звернулись до суду з клопотанням розглядати справу за їх відсутності, тому відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 25.06.2019 року обіймав посаду начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР (т.1, а.с. 34).

28 жовтня 2020 року позивач та Міністерство оборони України уклали контракт про проходження військової служби в Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку Східного територіального управління Військової служби правопорядку (т.1, а.с. 35-38).

Наказом начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 28.10.2020р. №38-РС позивача призначено стрільцем роти охорони та ППС (т.1, а.с. 39-40).

Наказом начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 06.11.2020р. №39-РС скасовано як нереалізований наказ від 28.10.2020р. №38-РС.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №200/10899/20-а (яке набрало законної сили 21.07.2021р.) частково задоволено позов ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, зокрема визнано протиправним та скасовано наказ начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 06.11.2020 №39-РС в частині скасування як нереалізованого наказу начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 28.10.2020 №38-РС щодо укладання контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, призначення на посади та присвоєння військового звання та в частині визнання таким, що не набув чинності контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 28.10.2020 Міністерством оборони України в особі начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку з громадянином ОСОБА_1 .

Наказом ТУ ДБР №184-ос від 29.10.2020р. позивача увільнено від роботи після проведення позачергової інвентаризації, на час проходження військової служби за контрактом під час дії особливого періоду на строк дії контракту або до дня фактичного звільнення з військової служби (т.1, а.с. 41-42).

07.12.2020р. ТУ ДБР листом від 19.11.2020р. №10-13-34/365 письмово повідомило позивача про наступне вивільнення у зв`язку із змінами у штатному розписі з 01.02.2021р.(т.1, а.с. 49).

20.01.2021р. ТУ ДБР листом від 19.01.2021р. №13-09-38/53 письмово повідомило позивача про наступне вивільнення у зв`язку із змінами у штатному розписі з 01.03.2021р.(т.1, а.с. 91).

Наказом Державного бюро розслідувань від 23.02.2021р. №125дск «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську» затверджено та введено в дію з 01.03.2021р. зміни до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслiдувань, розташованого в м.Краматорську на 2021 рік, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 25.01.2021р. №47 ДСК (а.с. 159).

Наказом ТУ ДБР від 26.02.2021р.№43-ос позивача звільнено з посади на підставі п.п.2,5 ч.3 ст.13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», п.1 ч.1 та ч.4 ст.87 Закону України «Про державну службу» 01 березня 2021р. у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, з припиненням державної служби, внаслідок затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020р. №199 дск та наказу Державного бюро розслідувань від 30.12.2020р. №303 дск (т.1, а.с. 104-105).

Під час апеляційного провадження позивачем надано довідку Донецького зонального відділу військової служби правопорядку від 20.06.2021р. №1904 згідно якої позивач перебуває на військовій службі з 28.10.2020р. по теперішній час на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №200/10299/20-а.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Спірним у цій справі є звільнення позивача із займаної посади відповідно до пункту 1 частини першої 87 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015р. № 794-УІІІ, «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-УІІІ та іншими нормативно-правовими актами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 1 Закону № 794-VІІІ Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

У відповідності до вимог частини 1 статті 14 Закону № 794-VІІІ (в редакції, чинної на дату прийняття позивача на посаду) до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці, працівники, які уклали трудовий договір із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у цих підрозділах затверджуються Директором Державного бюро розслідувань. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад, визначених у частині першій статті 10, частині першій статті 13 та частині першій статті 24 цього Закону, здійснюється за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Державного бюро розслідувань на основі Типового порядку проведення відкритого конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок присвоєння спеціальних звань начальницького складу Державного бюро розслідувань та їх співвідношення з іншими спеціальними, а також військовими званнями і рангами державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Статтею 39 Закону № 889-VIII передбачено, що державному службовцю присвоюються ранги державних службовців, які є видом спеціальних звань.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, наказом від 25.06.2019 року № 52-ос позивача призначено на посаду начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, як обраного за конкурсом, з 25 червня 2019 року, з випробувальним строком шість місяців.

25.06.2019 року позивачем прийнята Присяга державного службовця, з 27.12.2019р. присвоєно 5 (п`ятий) ранг державного службовця (т.1, а.с. 109).

Відповідно до Закону № 889-VIII ця посада віднесена до категорії Б посад державної служби.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач обіймав посаду державного службовця.

Згідно з частинами другою, третьою статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

В силу пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

У відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.01.2021р. листом від 19.01.2021р. №13-09-38/53 позивача попереджено про зміни організаційно-штатної структури Держаного бюро розслідувань та скорочення посади, яку він обіймає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надано доказів зміни правового статусу, обсягу завдань i основних функцій слідчого відділу, в якому працював позивач, що свідчить про відсутність реального скорочення посади позивача.

Наведений висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 16 травня 2019 року № 2720-VIII третє речення частини третьої статті 14 Закону № 794-VІІІ замінено двома реченнями такого змісту: "Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад, визначених у частині першій статті 10, частині першій статті 13 та частині першій статті 24 цього Закону, здійснюється за результатами відкритого конкурсу, що проводиться конкурсною комісією з проведення конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань, положення про яку затверджує Директор Державного бюро розслідувань. Конкурс проводиться у порядку, затвердженому Директором Державного бюро розслідувань на основі Типового порядку проведення відкритого конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України".

Також Закон № 794-VІІІ доповнено статтями 14 - 1 і 14 - 2 такого змісту:

"Стаття 14- 1. Присяга осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань

1.Особи, які вперше призначаються на посади рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань та у відповідних випадках пройшли встановлений строк стажування, складають присягу такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), вступаючи на службу до Державного бюро розслідувань, усвідомлюючи свою високу відповідальність, клянуся завжди залишатися відданим Українському народові, неухильно додержуватися Конституції та законів України, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим, зберігати державну та іншу охоронювану законом таємницю".

2.Особа рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань підписує текст присяги, що зберігається в її особовій справі. Порядок складення присяги встановлює Директор Державного бюро розслідувань.

Статтею 14- 2 Закону № 794-VІІІ визначено перелік спеціальних звань осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.

У відповідності до вимог статті 14- 3 Закону № 794-VІІІ ( в редакції згідно із Законом України від 03.12.2019 р. № 305-IX) державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному Законом України "Про державну службу".

Особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.

Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.

Отже, Законом № 794-VІІІ не передбачено автоматичне переведення державного службовця на посаду іншої категорії.

Наказом Державного бюро розслідувань від 03.01.2020р. № 2 внесено зміни до наказу Державного бюро розслідувань від 28.12.2019р. № 343 «Про організацію проведення заходів на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» з урахуванням змін, внесених наказом Державного бюро розслідувань від 02.01.2020 № 1» (т.1, а.с. 206-210).

Наказ Державного бюро розслідувань № 343 доповнено пунктом 3: Затвердити порядок зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу (додаток).

Порядком зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань (додаток до наказу Державного бюро розслідувань від 03.01.2020р. № 2) (далі - Порядок) визначено процедуру зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу з урахуванням специфічних умов проходження служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку, Директор або особа, яка виконує його повноваження, визначає в межах граничної чисельності перелік посад у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, передбачених пунктом 5 частини першої статті 12 Закону № 794-VІІІ.

Служба в Державному бюро розслідувань на посадах рядового і начальницького складу передбачає відповідність кваліфікаційним вимогам та особливим критеріям професійної придатності, які є відмінними від вимог служби в Державному бюро розслідувань на посадах державної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку зміна категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, здійснюється за рішенням Директора Державного бюро розслідувань або особи, яка виконує його повноваження.

Зміна категорії посад передбачає виведення із штатного розпису та скорочення посади державного службовця (відповідно до статті 87 Закону №889-VІІІ) та введення до штатного розпису посади рядового і начальницького складу.

Згідно абзацу сьомого пункту 6 Порядку, після затвердження штатного розпису Державного бюро розслідувань (змін до штатного розпису) щодо працівників, посади яких скорочуються, видається наказ про їх персональне попередження про наступне звільнення на підставі Закону № 889-VІІІ у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

На введені до штатного розпису посади, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, оголошується конкурс. Виключно за умовами проходження всіх етапів відбору та за результатами спеціальної перевірки, переможець конкурсу призначається на відповідну посаду.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач займав посаду державного службовця та не був переведений на посаду рядового і начальницького складу.

Наказом Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 р. № 199 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису ТУ ДБР у м. Краматорську», затверджено зміни до штатного розпису ТУ ДБР у м. Краматорську, які вводились у дію з 1 лютого 2021р..

Наказом Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 № 303 ДСК затверджено зміни до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 №199 ДСК в частині дати введення в дію змін до штатного розпису, зокрема, замість 1 лютого 2021 визначено дату 1 березня 2021.

Згідно із додатками до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020р. № 199 ДСК посади державної служби ТУ ДБР у м. Краматорську, у тому числі посаду, яку обіймав позивач, виведено із штатного розпису(т. 1, а.с. 173-175).

У відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Тобто, за змістом наведеної норми скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Наведена правова норма пов`язує припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення не лише зі скороченням чисельності або штату державних службовців, а й зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постановах від 28 липня у справі № 640/11024/20, від 29 грудня 2021 року у справі №420/3825/20.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, посаду державної служби, яку обіймав позивач, було виведено із штатного розпису, а тому це є підставою для припинення державної служби у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII.

На момент прийняття спірного наказу діяла редакція Закону №889-VIІI, якою чітко врегульована процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Так, за приписами частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

При цьому, вжите у частині третій статті 8 Закону № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

За змістом роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 20 лютого 2020 року № 86р/з при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент звільнення позивача із займаної посади врегульована положеннями Закону №889-VIII.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постановах від 28 липня у справі № 640/11024/20, від 29 грудня 2021 року у справі №420/3825/20.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.01.2021р. листом від 19.01.2021р. №13-09-38/53 позивача попереджено про зміни організаційно-штатної структури Держаного бюро розслідувань та скорочення посади, яку він обіймає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті спірного наказу відповідачем було дотримано процедуру звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ є незаконним також з підстави його невідповідності вимогам статті 119 КЗпП.

Наведений висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим виходячи з наступного.

У відповідності до вимог частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП.

Частиною третьою статті 119 КЗпП встановлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Тобто, наведена норма не містить в собі заборони на звільнення працівника з ініціативи роботодавця при скороченні чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 0940/1503/18, системний аналіз положень КЗпП дає підстави для висновку, що встановлена частиною третьою статті 119 КЗпП гарантія щодо збереження місця роботи на час проходження військової служби протягом дії особливого періоду стосується заборони на звільнення у зв`язку з призовом або вступом працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направленням на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 частини першої статті 36 КЗпП), однак на відміну від частини третьої статті 184 КЗпП не передбачає заборони на звільнення працівника з ініціативи роботодавця за наявності інших на це підстав.

Верховний Суд зауважив, що не погоджуючись з мотивами судів попередніх інстанцій щодо непоширення в цілому на відносини щодо припинення державної служби гарантій, передбачених трудовим законодавством, можливість застосування якого передбачена частиною третьою статті 5 Закону України «Про державну службу», колегія суддів уважає правильним висновок судів щодо відсутності підстав для застосування частини третьої статті 119 КЗпП до спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано до спірних правовідносин положення частини третьої статті 119 КЗпП.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що при прийнятті спірного наказу відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі №200/3471/21 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі №200/3471/21 скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську про визнання протиправним та скасування наказу від 26.02.2021р. №43-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР; поновлення позивача в органах Державного бюро розслідувань на посаді начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську з 02.03.2021р. або на посаді, що є рівнозначною з посадою начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР; стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 02.03.2021р. по день фактичного поновлення на роботі та вказане рішення звернути до негайного виконання.

Постанова у повному обсязі складена 26 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з 26 липня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

Г.М. Міронова