Справа № 620/11468/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

при секретарі - Поляновській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Малак Т" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малак Т" до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису і постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Малак Т" звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, яким просив:

- визнати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 28 липня 2021 року № 25-01-006/0361 та постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 06 вересня 2021 року № 25-01-006/0612/83 протиправними;

- скасувати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 28 липня 2021 року № 25-01-006/0361 та постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 06 вересня 2021 року № 25-01-006/0612/83;

- визнати акт від 28 липня 2021 року № 25-01-006/0612, складений головним державним інспектором сектору з питань додержання законодавства щодо застрахованих осіб, дитячої праці та координаційної роботи з органами місцевих рад та ОТГ Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_1 , протиправним та скасувати його.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Малак Т" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які свідчили про те, що ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботи за цивільно-правовими угодами на висоті більше 1.3 м. чи докази того, що позивачем ставилось їм відповідне завдання.

Додатково зазначив, що пояснення ОСОБА_2 не можуть враховуватись, як доказ виконання робіт на висоті понад 1.3 м. оскільки він є постраждалою та упередженою особою. Крім того цивільно-правові угоди від 19 жовтня 2020 року не містять: адреси виконання робіт, висоти над землею для виконання робіт, а тому позивач не повинен був отримувати декларацію на виконання робіт з метою використання праці фізичних осіб в тому числі ОСОБА_2 .

Управління Держпраці у Чернігівській області подало до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки до переліку суб`єктів отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки фізичних осіб, що виконують роботи на висоті понад 1.3 м. на умовах цивільно-правових договорів, не віднесено, тому вказані роботи повинні виконуватись виключно в межах трудових відносин з метою дотримання правил безпеки.

Додатково зазначив, що письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22 липня 2021 року підтверджується виконання робіт на висоті понад 1.3 м.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи між ТОВ "Малак Т" (Замовник) та ОСОБА_2 (Виконавець) укладено цивільно-правовий договір від 19 жовтня 2020 року №19/10/20-01 відповідно п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в обсязі і на умовах передбаченим цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та забезпечити винагороду за дані послуги.

Виконавець зобов`язується надати послуги згідно з переліку: ремонт рубероїдної покрівлі 250 м2 х 50,00 = 12500,00 грн., за адресою: Київська обл. м. Бровари.

Ідентичні договори від 19 жовтня 2020 року №19/10/20-02 та №19/10/20-03 укладено з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Наказом Головного Управління Держпраці у Київській області від 16 грудня 2020 року № 3684 утворено спеціальну комісію з розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 .

Управління Держпраці у Київській області листом від 23 червня 2021 року повідомило Управління Держпраці у Чернігівській області про те, що після настання нещасного випадку ТОВ "Малак Т" припинило виконувати роботи на об`єкті будівництва за адресою: м. Бровари, військова частина А НОМЕР_1.

На підставі наказу Управління Держпраці у Чернігівській області від 15 липня 2021 року №1137-Н та направлення на проведення контрольного заходу від 15 липня 2021 року №525 проведено позаплановий захід державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці за результатами якого складено акт від 28 липня 2021 року №25-01-006/0612, яким встановлено порушення ТОВ "Малак Т" ч. 4 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413. Акт підписаний директором ТОВ "Малак Т" ОСОБА_5. 28 липня 2021 року з запереченнями.

28 липня 2021 року Управління Держпраці у Чернігівській області винесено припис №25-01-006/0361, від отримання якого ОСОБА_5 відмовився.

08 вересня 2021 року на адресу ТОВ "Малак Т" від Управління Держпраці у Чернігівській області надійшли лист від 06 вересня 2021 року №10-04/7167, постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 06 вересня 2021 року № 25-01- 0612/83 у розмірі 180 000,00 грн.

Вважаючи припис, постанову та акт від 28 липня 2021 року №25-01-006/0612 протиправними позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні у справі докази свідчать про доведеність факту виконання трудових обов`язків вказаних у акті інспекційного відвідування осіб без укладення трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, що вказує на порушення позивачем вимог законодавства про працю, зокрема ст. 24 Кодексу законів про працю України, за що встановлена відповідальність згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим відповідачем правомірно накладено штраф на позивача за порушення норм чинного законодавства України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1).

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2).

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем було укладено з трьома особами цивільно-правові договори.

Відповідно до актів прийому наданих послуг до цивільно-правового договору від 16 листопада 2020 року № 1, підписаних між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , останні виконували роботи з ремонту рубероїдної покрівлі.

Матеріалами справи підтверджено, та не заперечується представником позивача, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов`язувались виконати роботи з ремонту рубероїдної покрівлі у строк до 25 грудня 2020 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні визначено Законом України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про охорону праці", дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки повинен одержати саме роботодавець.

Пунктом 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107 (у редакцій на час спірних правовідносин, далі - Порядок №1107) визначено, що дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається роботодавцеві на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

Згідно з п. 6 Додатку 6 "Перелік видів робіт підвищеної небезпеки, які виконуються на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки" Порядку №1107 роботи, що виконуються на висоті понад 1.3 метра, відносяться до робіт підвищеної небезпеки.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що ОСОБА_2 виконував роботи на підставі цивільного-правового договору від 19 жовтня 2020 року №19/10/20-01, водночас судом першої інстанції не перевірено належними та допустимими доказами твердження відповідача, що громадяни виконували роботи 07 листопада 2020 року на висоті 5.3 м. над рівнем землі. Додатково наголосив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили, що вказані особи виконували роботи на висоті більше чим 1.3 м. і чи ставилось їм таке завдання.

Як вбачається за змісту цивільно-правового договору від 19 жовтня 2020 року №19/10/20-01, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , останній у строк до 25 грудня 2020 року повинен надати послуги з ремонту рубероїдної покрівлі в кількості 250м2 х 50 з винагородою в розмірі 12500,00 грн.

Відповідно до пояснень директора ТОВ "Малак Т" ОСОБА_5 від 20 липня 2021 року ТОВ "Малак Т" виконувало будівельні роботи на території військової частини НОМЕР_2 в м. Бровари. До виконання деяких робіт були залучені згідно з ст. 902 Цивільного кодексу України фізичні особи з якими були укладені цивільно-правові договори. 07 листопада 2020 року на підприємстві був офіційний вихідний день і роботи на об`єкті працівниками не виконувались, але фізичні особи які надавали свої послуги не підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку підприємства були присутні на будівельному майданчику і виконували свої зобов`язання.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3 від 07 листопада 2020 року, останній роботу розпочав о 8:35 год. 07 листопада 2020 року, на об`єкті були напарники ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , був вихідний день тому робітники та виконроб ТОВ "Малак Т" були відсутні, з напарниками виконував послуги по ремонту покрівлі по цивільно-правовим договорам, згідно з яких не підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку ТОВ "Малак Т", тому вийшли на об`єкт в суботу та організували процес надання послуг з забезпеченням власної безпеки самостійно, без погодження ТОВ "Малак Т" <…> Для того щоб підійматись на покрівлю ми поставили одну секцію риштувань (h2х2,90х10,5), а на неї поставили 4 м. секцію з 10 м. драбини під кутом 45 градусів без погодження з виконробом.

Аналогічні обставини викладені ОСОБА_4 в поясненнях від 07 листопада 2020 року.

Отже з урахуванням пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можна дійти висновку, що роботи з ремонту покрівлі на території військової частини НОМЕР_2 вказаними особами здійснювались на висоті понад 1.3 м.

Під час апеляційного розгляду, представник апелянта наголосив що використання риштувань та драбини не є доказом, що підтверджує виконання зазначеними особами робіт на висоті понад 1.3 м. На думку апелянта належними та допустимими доказами на підтвердження висоти на якій виконувались роботи може бути: проектно-кошторисна документація, план схема ремонтних робіт, акт обстеження місця події від 07 листопада 2020 року де сталось падіння ОСОБА_2 , фотографії з прив`язкою до системи координат, документи про право власності на будівлі чи інші об`єкти вистою понад 1.3 м.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 77 КАС України колегією суддів запропоновано представнику позивача надати суду докази, які спростовують висновки контролюючого органу про виконання робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на висоті понад 1.3 м.

Представник ТОВ Малак Т" пославшись на приписи ч. 2 ст. 77 КАС України зазначив про відсутність обов`язку надання таких доказів.

Згідно п. 21 Порядку № 1107 виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені в додатку 6, експлуатація (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені в додатку 7, здійснюються роботодавцем, виробником або постачальником на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.

Декларація подається роботодавцем, виробником або постачальником, уповноваженою ним особою або надсилається поштою до територіального органу Держпраці або адміністратора центру надання адміністративних послуг у паперовій формі або в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держпраці.

Колегія суддів звертає увагу, що в даній справі будівельні роботи з ремонту покрівлі на висоті понад 1.3 м., які виконувались трьома особами на підставі цивільно-правових договорів з ТОВ "Малак Т" є роботами з підвищеною небезпекою для виконання яких необхідний дозвіл.

Отже, до виконання вищевказаних будівельних робіт мали залучатися працівники, з якими укладено трудовий договір або особи, які мають відповідний дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а не особи, з якими товариством укладено цивільно-правові договори щодо надання певних послуг.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).

Згідно з п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як встановлено судом за результатами проведення інспекційного відвідування складено акт від 28 липня 2021 року № 25-01-006/0612 та припис від 28 липня 2021 року №25-01-006/0361.

На підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України за фактичний допуск до роботи, працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що є порушенням ч. 4 ст. 24 КЗпП України, 06 вересня 2021 року винесено постанову про накладення штрафу № 25-01-006/0612/83 на ТОВ "Малак Т" у розмірі 180 000,00 грн.

Отже з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Малак Т" залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "21" липня 2022 року.