Справа № 1340/5707/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/5707/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

26 липня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника відповідача Дяків Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ухвали №1340/5707/18 від 04.12.2020 про роз`єднання позовних вимог в провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області, які полягали у встановленні ОСОБА_1 з 01.07.2012 розміру підвищення до пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із 80, а не 90 відсотків суми грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2012;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2012 перерахунок розміру підвищення до пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із 90 відсотків суми грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2012;

- здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованих розмірів підвищення до пенсії із врахуванням раніше проведених виплат та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд на стадії підготовчого провадження з`ясував таке:

ОСОБА_1 з 01.09.2001 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII); пенсія призначена в розмірі 90% сум від грошового забезпечення.

В період з 01.07.2012 по 31.12.2017 територіальний орган ПФУ (правонаступником якого є відповідач) щомісяця виплачував ОСОБА_1 підвищення до пенсії в сумі 289,57 грн., призначене на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 №355 (далі Постанова №355).

Постанова №355 передбачала призначення з 01.07.2012 особам, які отримували пенсію за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, підвищення у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 цього Закону, з поступовим збільшенням розміру цього підвищення з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій. При цьому абзацом другим пункту 1 Постанови №355 визначено, що розмір пенсії, обчислений з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не може перевищувати розмір пенсії, обчисленої відповідно до Закону №2262-XII, виходячи з грошового забезпечення, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Адміністрація Державної прикордонної служби України на виконання Постанови №355 видала та скерувала до територіального органу ПФУ довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.04.2012 в сумі 5244,75 грн.

Відповідач роз`яснив (том 1 а.с. 208-213), що при визначенні максимального розміру підвищення пенсії ОСОБА_1 на підставі Постанови №355 розмір пенсії станом на 01.07.2012 обчислено із розрахунку 80% суми грошового забезпечення, що становить 4195,80 грн. (5244,75 х 80%). Розраховано максимальну суму, на яку може бути збільшена пенсія в розмірі 289,57 грн (4195,80 3906,23, де 3906,23 грн. - розмір пенсії, яку ОСОБА_1 отримував до призначення йому підвищення на підставі Постанови №355).

При здійсненні такого розрахунку (5244,75 х 80%) відповідач керувався нормами частини другої статті 13 Закону №2262-XII із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач стверджує, що відповідач при розрахунку суми підвищення до пенсії на підставі Постанови №355 та визначенні його максимального розміру повинен був виходити розміру з 90% грошового забезпечення (відсоток на момент призначення йому пенсії), а не 80% грошового забезпечення (максимальний розмір пенсії на момент набрання чинності Постановою №355). На переконання позивача максимальна сума підвищення повинна складати 814,03 грн., виходячи із такого розрахунку (5244,75*90%=4720,26; 4720,26-3906,23=814,03). У зв`язку з цим позивач стверджує, що відповідач протиправно занизив розмір підвищення до пенсії, передбаченого Постановою №355.

ГУ ПФУ у Львівській області подало клопотання, просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду (том 1 а.с. 215-219). Відповідач стверджує, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, визначений статтею 122 КАС України. Клопотання аргументує тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом від 22.11.2018 про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок з 01.07.2012 підвищення до пенсії на підставі Постанови №355. Вказує, що позивач отримував це підвищення щомісячно, починаючи з 01.07.2012, до 31.12.2017 включно, тому про розмір доплати дізнався, не отримавши очікуваної суми ще в липні 2012 року. Відповідач стверджує, що позивач про порушене право мав дізнатися на протязі 2012 року та у визначений процесуальний строк звернутися до суду з відповідним позовом. В клопотанні відповідач посилається на судову практику Верховного Суду (постанови від 21.02.2018 у справі №346/3696/17, від 27.02.2018 у справі №523/5347/17, від 24.04.2018 у справі №127/15035/17) щодо необхідності дотримання позивачем встановлених законом строків звернення до суду на захист свого права та вказує на безпідставність посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №8-рп/2013, оскільки заявлені ОСОБА_1 вимоги стосуються здійснення перерахунку розміру підвищення до пенсії з 01.07.2012 та не пов`язані з виплатами сум пенсії за минулий час, як зазначено в цьому рішенні. За наведених обставин відповідач вважає, що позивач пропустив встановлений КАС України строк звернення до суду, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Представник позивача подав пояснення на клопотання про залишення позову без розгляду (том 1, а.с. 229-233), просить суд відмовити в його задоволенні. В поясненні посилається також на правові позиції Верховного Суду, висловлені в низці постанов (постанови від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18, від 29.11.2019 у справах №№607/1402/16-а, №642/7479/16-а, №608/957/16-а) про те, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Представник позивача вказує, що ані орган, в якому проходив службу позивач, ні ГУ ПФУ у Львівській області починаючи з липня 2012 року і до часу подання цього позову до суду не ознайомлювали позивача із довідкою про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2012 та не доводили до відома ОСОБА_1 розрахунки сум розрахованого розміру підвищення до пенсії передбаченого Постановою №355, що позбавило позивача перевірити правильність проведення цих розрахунків.

В період з 12.05.2020 по 08.06.2022 провадження у справі було зупинене.

Позивач та його представник в засідання суду 26.07.2022 повторно не прибули, про причини неявки суд не повідомили, тому суд ухвалив продовжити розгляд справи без їх участі на підставі наявних матеріалів.

При вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд керується такими мотивами:

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.11.2021 за наслідками розгляду справи №460/2983/21 сформулював такі висновки:

13. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

14. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

15. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

16. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

17. Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

19. При цьому поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

20. Колегія суддів наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

21. Так, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

22. Колегія суддів не знаходить правових підстав відступати від правової позиції викладеною Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав підходу до розуміння положень 122 КАС України у справах з питань обчислення та перерахунку пенсій.

23. Отже, отримання позивачкою листа відповідача від 01 березня 2021 року у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти через 5 років з моменту, коли отримала пенсію у меншому, на її думку розмірі.

Застосовуючи ці висновки при вирішенні питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, суд враховує таке:

ОСОБА_1 з 01.07.2012 по 31.12.2017 щомісяця отримував підвищення до пенсії, призначене йому на підставі Постанови №355; після здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 на підставі Постанови №103 орган ПФУ припинив виплату згаданого підвищення до пенсії на підставі Постанови №355.

Суд допускає, що позивач станом на 01.07.2012 дійсно міг бути не обізнаним із довідкою про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2012, а також із проведеними ПФУ на підставі цієї довідки розрахунками розміру підвищення до пенсії на підставі Постанови №355. За наявності будь-яких сумнівів (не отримання очікуваного розміру підвищення пенсії чи розміру підвищення у незрозумілій для позивача сумі) ОСОБА_1 міг і повинен був звернутися до відповідача за роз`ясненням щодо складових/розміру отриманого підвищення пенсії. Отже, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права після отримання кількох перших виплат, а також у розумні строки звернутися до суду з позовом. Разом з тим, попри отримання підвищення до пенсії щомісячно впродовж п`яти років та шести місяців, тобто дуже тривалого періоду часу, ОСОБА_1 в цей період жодного разу не звертався до ПФУ про надання інформації щодо розрахунку розміру цього підвищення, а також не просив перерахувати її розмір. ОСОБА_2 звернувся до ПФУ із запитами щодо розміру підвищення пенсії в жовтні 2020 року, а до суду з цим позовом в листопаді 2018 року, - тобто через 6 років та 4 місяці після отримання першої виплати підвищення до пенсії на підставі Постанови №355, а також через 10 місяців після припинення виплати цього підвищення. Суд переконаний, що такі тривалі строки не відповідають поняттю «розумний» строк та свідчать про те, що позивач тривалий час не проявляв інтересу до обставин, які в цьому позові трактує як порушення своїх прав. Отримання позивачем в жовтні 2020 року відповідей відповідача на його запити не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права. Тому жовтень 2020 року не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки такі дії позивач почала вчиняти через 6 років з моменту, коли отримав підвищення до пенсії у розмірі, що на його думку є заниженим. Отже, оскарження дій відповідача щодо перерахунку пенсії здійснюється зі значним пропуском визначеного статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, проте позивач не назвав суду жодної обставини, яку можна трактувати як поважну з метою поновлення цього строку.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Частиною третьою статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки позивач не бажає подавати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та стверджує, що не пропустив його, а також не навів причин, які суд міг би визнати поважними в контексті вирішення питання про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 на підставі приписів частини третьої статті 123 та пункту 8 частини першої статті 240 КАС України слід залишити без розгляду.

Повна ухвала складена 27.07.2022.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 183, 240, 248, 256, 257, 258, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дати складання повної ухвали.

Суддя Москаль Р.М.