Справа № 200/12584/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року справа №200/12584/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі № 200/12584/21 (головуючий суддя І інстанції Циганенко А.І.), складеного у повному обсязі 29 грудня 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач, ОСОБА_1 подав до суду адміністративний позов до відповідача, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при укладенні першого контракту;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу - вісім прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмова відповідача про виплату спірної допомоги є протиправною.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно тлумачить положення розділу ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

18 лютого 2020 року наказом Державної установи «Маріупольський виправний центр (№138)» №13/ОС-20 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби 29 лютого 2020 року.

19 червня 2020 року між позивачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді рядового складу на три роки на період з 19.06.2020 по 19.06.2023.

19 червня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 137-РС позивач був призначений на посаду номера обслуги 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2.

19 червня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №219 позивач зарахований до списків особового складу частини.

07 вересня 2021року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 надані роз`яснення причин не виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю після укладення ним першого контракту. Підставами відмови зазначено, що позивач є особою, яка звільнилася зі служби з правоохоронних органів (пункт 4 розділу ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197).

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , яка видана на ім`я позивача, останній проходив службу:

в органах внутрішніх справ з 22 жовтня 2007 року по 11 червня 2015 року;

в Державній кримінально-виконавчій службі України з 23 червня 2016 року по 29 лютого 2020 року.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при укладенні контракту.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання спірної допомоги не порушено та не підлягає відновленню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260). Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки (пункт 1 розділу ХХІІ Порядку №260).

Згідно з абзацом сьомим пункту 4 Порядку №260 одноразова грошова допомога не виплачується у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах (редакція наказу Міністерства оборони №180 від 01.06.20).

Згідно з положеннями статті 2 Закону України від 23 грудня 1993 року №3781-XII «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи це органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Варто зазначити, що поняття правозастосовної та правоохоронної функції на законодавчому рівні не закріплено та не розкрито і є теоретичним.

З огляду на зазначене до правоохоронних органів за тих чи інших обставин можна віднести будь-який орган, наділений повноваженнями, що можуть тлумачитись як здійснення правозастосовної та правоохоронної функції.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Позивач був звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Отже, відповідно абзацу сьомого пункту 4 Порядку №260 позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України, оскільки є особою, звільненою зі служби в правоохоронному органі - Державній кримінально-виконавчій службі України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі № 200/12584/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі № 200/12584/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 25 липня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць