Справа № 240/42767/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Житомир справа № 240/42767/21

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування вимог,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 24 лютого 2021 року №Ф-234071-51 в частині боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 37788,74 грн., та від 08 грудня 2021|року №Ф-234071-51 в частині боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 50768,74 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що у період з 2006 по листопад 2021 був фізичною особою-підприємцем, проте фактично не здійснював господарську діяльності з 2014р. У період з травня 2015 року по червень 2017 року Позивач працював у ФОП ОСОБА_2 на посаді водія автобуса. ЄСВ на працівника сплачував роботодавець.

У період з червня 2017 року по березень 2018 року Позивач працював у ТОВ "Савтранс" на посаді водія автобуса. ЄСВ на працівника сплачував роботодавець.

З квітня 2018 року по 28 грудня 2018 року Позивач працював на посаді водія автобуса у ТОВ "Залізний пегас". ЄСВ на працівника сплачував роботодавець.

У період з 28 грудня 2018 по 08 грудня 2020 року Позивач відбував покарання у вигляді позбавлення волі, тому у цей період здійснювати підприємницьку діяльність фізично не мав можливості, а тому і сплачувати ЄСВ.

З 12 грудня 2020 року по сьогоднішній день працює на посаді і водія автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_3 . Роботодавець сплачує за Позивача ЄСВ.

14 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку Відповідач відправив Позивачу вимогу про сплату боргу №Ф-234071-51 від 24 лютого 2021 року із зазначення суми боргу та сплату ЄСВ у розмірі 37788,74 грн. З огляду на те, що така вимога не містила жодних розрахунків та періоду, за який нараховується заборгованість, Позивач 22 вересня 2021 року повідомив Відповідача про те, що він не згодний з нарахуванням суми боргу, оскільки у період з 2018 по 2020 рік перебував у місцях позбавлення волі, тому нарахування боргу є протиправним.

10 грудня 2021 року було отримано вимогу про сплату боргу від 08 грудня 2021 року №Ф-234071-51, відповідно до якої Відповідачем прийнято рішення щодо нарахування Позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 50768,74 грн. Жодного розрахунку заборгованості з ЄСВ та зазначення періоду нарахування зазначена вимога не містить, проте з усної консультації Відповідача стало відомо, що зазначена заборгованість нарахована Позивачу за період з 01 січня 2017 року по 08 грудня 2021 року.

У відзиві на позов Відповідач проти позову заперечує і зазначає, що відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 "Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" обліковується недоїмка, яка виникла за рахунок нарахувань:

- 09.02.2018 нарахування єдиного внеску за 2017 рік на суму 8448,00 грн. по терміну сплати 09.02.2018. Недоїмка становить 8448,00 грн.;

- 19.04.2018 нарахування єдиного внеску за січень - березень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 19.04.2018. Недоїмка становить 10905,18 грн.;

- 19.07.2018 нарахування єдиного внеску за квітень - червень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 19.07.2018. Недоїмка становить 13362,36 грн.;

- 19.10.2018 нарахування єдиного внеску за липень - вересень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 19.10.2018. Недоїмка становить 15819,54 грн.;

- 21.01.2019 нарахування єдиного внеску за жовтень - грудень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 21.01.2019. Недоїмка становить 18276,72 грн.;

- 19.04.2019 нарахування єдиного внеску за січень - березень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 19.04.2019. Недоїмка становить 21030,90 грн.;

- 19.07.2019 нарахування єдиного внеску за квітень - червень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 19.07.2019. Недоїмка становить 23785,08 грн.;

- 21.10.2019 нарахування єдиного внеску за липень - вересень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 21.10.2019. Недоїмка становить 26539,26 грн.;

- 20.01.2020 нарахування єдиного внеску за жовтень - грудень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 21.10.2020. Недоїмка становить 29293,44 грн.;

- 21.04.2020 за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн. по терміну сплати 21.04.2020. Недоїмка становить 31371,56 грн.;

- 20.07.2020 за червень 2020 року на суму 1039,06 грн. по терміну сплати 20.07.2020. Недоїмка становить 32410,62 грн.;

- 19.10.2020 за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн. по терміну сплати 19.10.2020. Недоїмка становить 35588,74 грн,;

- 19.01.2021 за жовтень-листопад 2020 року на суму 2200,00 грн. по терміну сплати 19.01.2021. Недоїмка становить 37788,74 грн.;

- 06.10.2021 за грудень 2020 на суму 1100,00 грн. самостійно визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску відповідно до поданого звіту за 2020 рік №41297995 від 06.10.2021 по терміну сплати 06.10.2021. Недоїмка становить 38888,74грн.;

- 03.11.2021 самостійно визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 11880,00 грн. відповідно до поданого звіту за 2021 рік №41300999 від 06.10.2021 по терміну сплати 03.11.202. Недоїмка становить 50768,74 грн.

Станом на 26.01.2022 обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 50768,74 грн.

У відзиві зазначається, що ФОП ОСОБА_1 самостійно сформовано та подано Додаток 5 "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2017-2021 роки із визначенням зобов`язанням зі сплати єдиного внеску:

- за 2017 рік 06.10.2021 №41294410 на суму 8448,00 грн.;

- за 2018 рік 06.10.2021 №41296517 на суму 9828,72 грн.;

- за 2019 рік 06.10.2021 №41297276 на суму 11016,72 грн.;

- за 2020 рік 06.10.2021 №41297995 на суму 9595,30 грн..;

- за 2021 рік 06.10.2021 №41300999 на суму 11880,00 грн.

Докази, про витребування яких Позивачем було зазначено в долученому до позову клопотанні, долучено Відповідачем до відзиву на позов самостійно, а тому потреби в їх витребуванні відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач у справі, був фізичною особою-підприємцем в період з 2006 по листопад 2021 року та перебував на загальній системі оподаткування. Вказані обставини визнаються Позивачем та підтверджуються дослідженими судом обліковими даними з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника).

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону N 2464-VI протягом вказаного періоду був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Сторонами визнається право Відповідача на здійснення контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, та право Відповідача на винесення податкової вимоги про сплату боргу з єдиного внеску.

Судом встановлено, що Відповідачем були винесені Позивачу оскаржувані податкова вимога від 24.02.2021 № Ф-234071-51 про заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 37788,74 грн. та податкова вимога від 08.12.2021 № Ф-234071-51 про заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 50768,74 грн. , в тому числі:

- за весь 2017рік в сумі 8448,00грн. (термін сплати 09.02.2018року);

- за січень-березень 2018року в сумі 2457,18грн. (термін сплати 19.04.2018року);

- за квітень-червень 2018року в сумі 2457,18грн. (термін сплати 19.07.2018року);

- за липень-вересень 2018року в сумі 2457,18грн. (термін сплати 19.10.2018року);

- за жовтень-грудень 2018року в сумі 2457,18грн. (термін сплати 21.01.2019року);

- за січень-березень 2019року в сумі 2754,18грн. (термін сплати 19.04.2019року);

- за квітень-червень 2019року в сумі 2754,18грн. (термін сплати 19.07.2019року);

- за липень-вересень 2019року в сумі 2754,18грн. (термін сплати 21.10.2019року);

- за жовтень-грудень 2019року в сумі 2754,18грн. (термін сплати 21.01.2020року);

- за січень-лютий 2020року в сумі 2078,12грн. (термін сплати 21.04.2020року);

- за червень 2020року в сумі 1039,06грн. (термін сплати 20.07.2020року);

- за липень-вересень 2020року в сумі 3178,12грн. (термін сплати 19.10.2020року);

- за жовтень-листопад 2020року в сумі 2200,00грн. (термін сплати 19.01.2021року);

- за грудень 2020 на суму 1100,00 грн. (термін сплати 06.10.2021року);

- за 2021рік в сумі 11880,00грн. (термін сплати 03.11.2021року).

Загальна сума недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з терміном сплати 19.01.2021року становила 37788,74 грн.

Загальна сума недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з терміном сплати 03.11.2021року становила 50768,74 грн.

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску за спірний період.

Відповідно до досліджених судом облікових даних з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) та доводів Відповідача, наведених у відзиві, спірна недоїмка зумовлена несплатою Позивачем єдиного соціального внеску за період з 2017року по листопад 2021року на загальну суму 50768,74 грн., в тому числі донараховану податковим органом в сумі 37788,74 грн. та самостійно визначеною платником в розмірі 12980,00грн.

Згідно доводів Відповідача, наведених у відзиві, така заборгованість виникла в результаті того, що Позивач кошти на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2017року взагалі не сплачував хоча був зобов`язаний щоквартально сплачувати такий внесок в сумі не менше за розмір мінімального страхового внеску, а тому такі нарахування Позивачу проводилися автоматично.

Крім того, Позивач 06.10.2021року шляхом подання відповідних звітів самостійно визначив свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску за грудень 2020 на суму 1100,00 грн. та за 2021 рік на суму 11880,00 грн., що сумарно становить 12980,00грн.

Такі доводи податкового органу відповідають обставинам справи, але не в повній мірі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Безспірно, за приписами ч.2 ст.6 Закону N 2464-VI Позивач як платник єдиного внеску зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, та подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року N 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року N 511), Позивач формує та подає до органів доходів і зборів Звіт сам за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку. Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування до вказаного звіту долучають таблицю "2. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали загальну систему оподаткування".

Відповідно до вимог частини першої статті 7 Закону N 2464-VI для платників, зазначених в частині першій статті 4 цього Закону, які обрали загальну систему оподаткування, нарахування єдиного внеску здійснюється на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В розумінні вимог ч.8 ст.9 Закону N 2464-VI Позивач з 01.01.2017року був зобов`язаний сплачувати такий нарахований єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Невиконання Позивачем вказаних вимог призводило до автоматичного щоквартального донарахування єдиного внеску в розмір мінімального страхового внеску.

Як зазначено в дослідженій судом інтегрованій картці Позивача як платника єдиного внеску, та у відзиві Відповідача на позов, така заборгованість Позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2017року по листопад 2020року становить 35588,74 грн., виходячи із мінімального розміру такого внеску на спірні періоди.

За приписами ч.4 ст.25 Закону N 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску вимогу лише на суму недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 N 449 (далі - Інструкція N 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції N 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), окрім іншого, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

За змістом пункту 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечується Відповідачем, що Позивач протягом спірного періоду, а саме у період з травня 2015 року по червень 2017 року Позивач працював у ФОП ОСОБА_2 на посаді водія автобуса. У період з червня 2017 року по березень 2018 року Позивач працював у ТОВ "Савтранс" на посаді водія автобуса. З квітня 2018 року по 28 грудня 2018 року Позивач працював на посаді водія автобуса у ТОВ "Залізний пегас".

У період з 28 грудня 2018 по 08 грудня 2020 року Позивач відбував покарання у вигляді позбавлення волі, тому у цей період здійснювати підприємницьку діяльність фізично не мав можливості, а тому і сплачувати ЄСВ.

З 12 грудня 2020 року по сьогоднішній день працює на посаді і водія автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_3 .

Із заробітної плати Позивача роботодавці систематично сплачували єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказані обставини визнаються сторонами, а тому в розумінні вимог ч.1 ст.78 КАС України не доказуються.

Відповідач не врахував, що відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом N 2464-VI не врегульовано.

Так, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З огляду на предмет спору у даній справі та вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, Верховний Суд у постанові від 04.12.2019року у справі №440/2149/19 сформулював правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення, на думку Верховного Суду, норм Закону N 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Зазначене свідчить, що Позивач не був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу за період з 2017року по листопад 2020року в розмірі 37788,74 грн.

Таким чином, оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 № Ф-234071-51 та вимога від 08.12.2021 № Ф-234071-51 в частині нарахування ОСОБА_1 боргу з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 35588,74 грн. винесені без врахування всіх обставин у справі, не на підставі вимог чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позов - частковому задоволенню.

Суд погоджується з доводами Позивача, що про оскаржувану вимогу від 24.02.2021 № Ф-234071-51 йому стало відомо лише 18.09.2021року.

Належних доказів вручення Позивачу оскаржуваної вимоги до 18.09.2021року Відповідачем суду не надано. По цій причині суд робить висновок, що Позивачем не порушено строків звернення до суду з даним позовом.

Одночасно суд погоджується з доводами Відповідача, що Позивачем 06.10.2021року шляхом подання звіту №41297995 за 2020 рік та звіту №41300999 за 2021 рік самостійно визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску відповідно за грудень 2020 на суму 1100,00 грн. та за 2021рік в сумі 11880,00 грн.

Вказані кошти в установлені строки Позивачем не були сплачені, що правомірно стало підставою для винесення податкової вимоги від 08.12.2021 № Ф-234071-51 в частині самостійно визначених платником зобов`язань на загальну суму 12980,00грн.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 1000,00 грн. судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправними та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 № Ф-234071-51 та вимогу від 08.12.2021 № Ф-234071-51 в частині нарахування ОСОБА_1 боргу з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 35588,74 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у вигляді судового збору в сумі 1000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир. 10003. код ЄДРПОУ ВП 44096781).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк