Справа № 120/1637/22-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

26 липня 2022 р. справа № 120/1637/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

08.02.2022 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, однак відповідач відмовив в наданні такого дозволу, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 09.02.2022 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 11.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

14.02.2022 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.02.2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 року ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2022 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12.07.2022 року адміністративна справа №120/1637/22-а надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 14.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.07.2022 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Ямпільській міській раді приймати рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,97 га, що розташована на території Дзигівського старостинського округу за межами населеного пункту с.Дзигівка Ямпільської міської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області, біля земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0238 для ведення особистого селянського господарства;

- заборони вносити на сесію питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,97 га, що розташована на території Дзигівського старостинського округу за межами населеного пункту с.Дзигівка Ямпільської міської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області, біля земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0238 для ведення особистого селянського господарства.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач зазначила, що якщо не вжити заходи забезпечення позову, то дії посадових осіб міської ради призведуть до позбавлення її права на отримання спірної земельної ділянки, а рішення суду, якщо воно буде на користь позивача, не відновить її порушених прав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач зазначила, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд не погоджується із такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадянина з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадянина проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з початкових етапів визначеної законом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Водночас, виходячи з приписів статей 116, 118 Земельного кодексу України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у багатьох рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові 27.02.2018 в справі № 545/808/17, постанові від 26.02.2019 в справі № 826/5737/16 та постанові від 17.04.2019 в справі № 461/8315/17.

Отже, той факт, що позивач звернулась до відповідача із клопотанням про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сам по собі не вказує на наявність у неї переважного права на приватизацію цієї ділянки та жодним чином не свідчить про існування певних обтяжень щодо неї.

В цьому контексті суд враховує, що як заявник, так і будь-який громадянин України має рівне право на отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації. Тому на стадії надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні підстави вважати пріоритетним право заявника щодо набуття у власність бажаної для нього земельної ділянки.

Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог та співставленні заходи забезпечення позову, про які зазначає позивач, суд доходить висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних істотних обставин та належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №120/1637/22-а за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дончик Віталій Володимирович