Справа № 520/8860/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 р. Справа № 520/8860/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департамента патрульної поліції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/8860/21

за позовом ОСОБА_1

до Департамента патрульної поліції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ним позивачеві доплати за несення нею служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації її грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати відповідача - Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції нарахування та виплату позивачеві доплату за несення нею служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого нею нічного часу в об`ємі 1430 годин, а саме: за листопад 2015 року - 64 годин, грудень 2015 року - 64 годин; січень 2016 року - 30 години, лютий 2016 року - 50 годин, березень 2016 року - 48 годин, квітень 2016 року - 64 години, травень 2016 року - 48 години, червень 2016 року - 64 години, липень 2016 року - 54 годин, серпень 2016 року - 26 години, вересень 2016 року - 48 годин, жовтень 2016 року - 56 години, листопад 2016 року - 38 годин, грудень 2016 року - 42 годин; січень 2017 року - 24 годин, лютий 2017 року - 54 годин, березень 2017 року - 56 годин, квітень 2017 року - 46 години, травень 2017 року - 56 годин, червень 2017 року - 58 годин, липень 2017 року - 32 годин, серпень 2017 року - 64 години, вересень 2017 року - 64 години, жовтень 2017 року - 46 годин, листопад 2017 року - 50 годин, грудень 2017 року - 64 годин; січень 2018 року - 62 години, лютий 2018 року - 58 години;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення нарахування та виплату позивачу індексації її грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати нарахування та позивачеві компенсації втрати частини її доходу у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати нарахування та виплату позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді індексації її грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати.

В обґрунтування позовних вимог вказало, що вона перебуває на службі в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції та отримує грошове забезпечення відповідно до Закону України Про Національну поліцію. Під час проходження служби відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась доплата за несення служби у нічний час та індексація грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ним позивачеві доплати за несення нею служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації її грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату позивачеві доплату за несення нею служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, відповідно до відпрацьованого нею нічного часу в об`ємі 1440 годин, а саме: листопад 2015 року - 58 годин, грудень 2015 року - 62 годин; січень 2016 року - 64 години, лютий 2016 року - 50 годин, березень 2016 року - 46 годин, квітень 2016 року - 64 години, травень 2016 року - 64 години, червень 2016 року - 32 години, липень 2016 року - 58 годин, серпень 2016 року - 56 години, вересень 2016 року - 46 годин, жовтень 2016 року - 56 години, листопад 2016 року - 64 годин, грудень 2016 року - 24 годин; січень 2017 року - 42 годин, лютий 2017 року - 38 годин, березень 2017 року - 56 годин, квітень 2017 року - 48 години, травень 2017 року - 26 годин, червень 2017 року - 54 годин, липень 2017 року - 64 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 64 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 50 годин, грудень 2017 року - 30 годин; січень 2018 року - 64 години, лютий 2018 року - 64 години.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату позивачу індексації її грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та позивачеві компенсації втрати частини її доходу у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час та у вигляді індексації її грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період їх невиплати.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, 03048, ) витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що з початку функціонування Національної поліції України індексація виплат заробітної плати поліцейським не проводилась, з огляду на відсутність необхідних змін у Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Також апелянт вказав на відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час у спірний період, оскільки, по-перше, до відповідача не надходили довідки обліку несення позивачем служби в нічний час, по-друге, в силу п. 11 Розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Крім того, апелянт заперечував проти проведеного судом першої інстанції розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Харківській області на посаді інспектора батальйону № 3 роти № 4 взводу № 2 УПП в Харківській області ДПП.

Починаючи з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року позивачем було відпрацьовано в нічний час 1440 годин, що підтверджуються довідками (а.с.17-44) наданими Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, а саме: за листопад 2015 року - 58 годин, грудень 2015 року - 62 годин; січень 2016 року - 64 години, лютий 2016 року - 50 годин, березень 2016 року - 46 годин, квітень 2016 року - 64 години, травень 2016 року - 64 години, червень 2016 року - 32 години, липень 2016 року - 58 годин, серпень 2016 року - 56 години, вересень 2016 року - 46 годин, жовтень 2016 року - 56 години, листопад 2016 року - 64 годин, грудень 2016 року - 24 годин; січень 2017 року - 42 годин, лютий 2017 року - 38 годин, березень 2017 року - 56 годин, квітень 2017 року - 48 години, травень 2017 року - 26 годин, червень 2017 року - 54 годин, липень 2017 року - 64 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 64 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 50 годин, грудень 2017 року - 30 годин; січень 2018 року - 64 години, лютий 2018 року - 64 години.

Відповідно до листа від 19.07.2019, судом встановлено, що позивачем не отримувалось грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року, а також, як зазначає сам відповідач, позивачем не отримувалась індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

З метою зобов`язання відповідача у судовому порядку виплатити заборгованість з індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вважаючи, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду за захистом своїм прав. Крім того, на думку позивача, вказані обставини свідчать про наявність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення не може бути причиною невиконання суб`єктом владних повноважень своїх зобов`язань, та враховуючи встановлену інформацію щодо відпрацювання позивачем нічних змін у спірний період останній набув право на отримання відповідної доплати, а також право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Колегія суддів частково погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 94 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.п. 5 п. 5 Постанови № 988 передбачена виплата доплати за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 був затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 5 Розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Таким чином, виплата поліцейським доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час передбачена як постановою № 988, так і Порядком № 260.

Так, спірні правовідносини у даному випадку виникли з приводу нарахування та виплати позивачу доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Відповідно до довідок обліку несення поліцейськими служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 інспектором батальйону № 3 роти № 4 взводу № 2 УПП в Харківській області ДПП Сергієнко-Леманн Анна Вадимівна з 07.11.2015 до 28.02.2018 було відпрацьовано в нічний час 1440 годин. (а.с.17-44)

Натомість, судовим розглядом встановлено, що доплата за службу у нічний час за вказаний період відповідачем не нараховувалась та позивачу не виплачувалась, з огляду на що колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадходження до відповідача довідок обліку несення позивачем служби в нічний час колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обов`язок щодо формування довідок обліку несення позивачем служби в нічний час покладено саме на орган Національної поліції, у зв`язку з чим невиконання таких обов`язків не може слугувати підставою для відмови у отриманні особою доплат, право на які він набув у ході проходження служби.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що в силу п. 11 Розділу І Порядку № 260 підстави для виплати доплата за службу у нічний час з 07.11.2015 до 28.02.2018 відсутні, оскільки грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов`язок виплачувати спірну доплату встановлений п.п. 3 п. 5 Постанови № 988.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, оскільки вимоги стосуються нарахування та виплати надбавки за службу в нічний час, яка є додатковим видом грошового забезпечення, слід керуватися, у тому числі, і положеннями ст. 233 КЗпП України.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі № 320/2583/21.

Стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з з 07.11.2015 по 28.02.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

В силу ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування правомірності не проведення індексації грошового забезпечення позивача з огляду на не включення поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Наведені доводи колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи, що індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

У той же час, згідно з ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Таким чином, право особи на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

При цьому, змін до зазначених положень Закону України "Про Національну поліцію" у спірний період не вносилось, правова норма була чинною.

За таких обставин, доводи відповідача щодо відсутності механізму реалізації законодавчого положення, як причини невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Інших доводів в обґрунтування правомірності не проведення індексації грошового забезпечення позивача апеляційна скарга не містить.

У ході судового розгляду не встановлено та відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період, з огляду на що колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період: з 07.11.2015 по 28.02.2018, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

На підставі вищевикладеного, рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованими, а тому не підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, що стосуються компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, компенсації за невчасно виплачену доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, виходячи з такого.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття,щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державнасоціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога уперіод професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд захворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілоговнаслідок нещасного випадку на виробництві або професійногозахворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійногозахворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

При цьому, слід враховувати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями зазначеного Закону компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 16.04.2020 у справі за № 200/11292/19-а.

У даному випадку, позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Слід також зазначити, що у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 по справі №404/6317/16-а, від 18.09.2018 по справі № 522/535/17, від 25.10.2018 по справі № 420/1410/17 зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, враховуючи їх передчасність, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати компенсації спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та позивачеві компенсації втрати частини її доходу у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час та у вигляді індексації її грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період їх невиплати, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у їх задоволенні.

Щодо стягнення судом першої інстанції на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 4000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області, колегія суддів зазначає наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підстав доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність,договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 7ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Судом встановлено, що позивачем було укладено договір про надання правової допомоги від 19.05.2021 з Адвокатським об`єднанням "Коссе, Гончар та партнери", в якому зазначена вартість послуг у розмірі 4000 грн, а саме: первинна консультація - 1 година - 500 грн, аналіз судової практики - 3 години - 1500 грн, підготовка та подача позовної заяви - 4 години - 2000 грн. (а.с.46)

Згідно до акту надання послуг, розмір правової допомоги складає 4000 грн, а саме: первинна консультація - 1 година - 500 грн, аналіз судової практики - 3 години - 1500 грн, підготовка та подача позовної заяви - 4 години - 2000 грн. (а.с.47)

Крім того, на підтвердження понесених витрат представником позивача надана квитанція №32 щодо сплати 4000 грн витрат на професійну правнику допомогу. (а.с.50)

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Дослідивши зміст наданих адвокатом послуг, колегія суддів із врахуванням практики Верховного Суду доходить висновку, що за своєю суттю всі надані послуги є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складення адміністративного позову.

Крім того, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначена справа є справою незначної складності, розгляд справи проведений за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Слід враховувати, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, виходячи з оцінки складності справи та суті та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), беручи до уваги, що ця справа відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, розглянута в порядку спрощеного провадження, та, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відшкодування витрат у розмірі 1000 грн.

В іншій частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасування не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 по справі № 520/8860/21 - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та позивачеві компенсації втрати частини її доходу у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час та у вигляді індексації її грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період їх невиплати.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 по справі №520/8860/21 скасувати в частині розподілу судових витрат.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, 03048, ) витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 по справі №520/8860/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов