Справа № 200/2607/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року Справа№200/2607/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

11 лютого 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому позивач просила:

1. визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 02 лютого 2022 року № 48 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 10 грудня 2015 року № 3723-ХІІ «Про державну службу»;

2. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 10 грудня 2015 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

17 травня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 31 січня 2022 року звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності держаного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723).

02 лютого 2022 року ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 48, яким відмовило в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723, у зв`язку з тим що, на думку пенсійного органу, Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі Закон № 889) не передбачено призначення пенсії по інвалідності державним службовцям.

Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 02 лютого 2022 року № 48 протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач стверджувала, що в період з 01 липня 1988 року по 28 січня 2022 року працювала в системі органів соціального забезпечення та органів Пенсійного фонду України.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААВ № 361797 її визнано особою з інвалідністю ІІ групи безстроково.

28 січня 2022 року звільнена з посади державної служби начальника відділу обслуговування громадян № 5 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області.

Станом на 28 січня 2022 року (тобто на день звільнення) мала 33 роки 06 місяців 28 днів стажу державної служби, що підтверджено довідкою ГУ ПФУ в Донецькій області від 27 січня 2022 року № 26Д.

Позивач зазначала, що відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Покликалася на п. п. 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 та зазначала, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аргументи ГУ ПФУ в Одеській області з приводу того, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж, позивач вважала необґрунтованими.

Позивач вказувала на те, що ст. 37 Закону № 3723 не пов`язує призначення пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому пенсійний орган як суб`єкт владних повноважень трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому тлумаченню законодавства України.

Позивач наголошувала, що станом на день звільнення (28 січня 2022 року) мала 33 роки стажу державної служби. На день прийняття Закону № 889 обіймала посаду державного службовця, мала більше 20 років стажу державного службовця та в період проходження державної служби була визнана особою з інвалідністю ІІ групи. На день подання заяви про призначення пенсії по інвалідності державного службовця залишила посаду державного службовця.

Як наслідок, має право на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723 з дати подання заяви, тобто з 31 січня 2022 року.

З огляду на викладене позивач стверджувала, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 02 лютого 2022 року № 48 є незаконним, таким що порушує її конституційні права, передбачені ст. ст. 19, 46 Конституції України, і таким, що прийнято з порушенням п. п. 10. 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 та ст. 37 Закону № 3723, а тому підлягає скасуванню.

Окремо позивач зауважила, що належним способом захисту її порушеного права має бути покладання обов`язку перевести її з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723 на ГУ ПФУ в Донецькій області, а не на ГУ ПФУ в Одеській області.

Визначаючи відповідача в цій частині позовних вимог, позивач покликалася на п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), відповідно до якого після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

На підставі п. 4.10 Порядку № 22-1 позивач дійшла висновку, що призначення пенсії буде проведено органом Пенсійного фонду України за місцем проживання особи, яка звернулась за призначенням пенсії, після вирішення питання про призначення пенсії та передання відповідних документів до органу, що призначає пенсію за місцем проживання такої особи, а саме ГУ ПФУ в Донецькій області, оскільки місцем її фактичного проживання є м. Костянтинівка Донецької області.

Просила задовольнити позов.

Відповідач 1 ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 доводив, що рішення про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця є правомірним, під час його прийняття пенсійний орган діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 02 жовтня 2018 року як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону № 1058.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначений структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а саме ГУ ПФУ в Одеській області.

02 лютого 2022 року за наслідками опрацювання заяви позивача за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення про відмову в переведенні з пенсії за по інвалідності відповідно до Закону № 1058 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону № 3723.

Відповідач 1 покликався на п. п. 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 та зазначав, що права на переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 не має, оскільки такий вид пенсії не передбачений Законом № 889. Саме цей Закон діяв на час звернення позивача з заявою від 31 січня 2022 року, неконституційним він не визнавався, а тому пенсійний орган не мав законних підстав для переведення позивача на пенсію по інвалідності за цим Законом.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 ГУ ПФУ в Одеській області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 2 доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

ГУ ПФУ в Одеській області вказувало на те, що 31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 на пенсію по інвалідності за Законом № 3723.

Рішенням від 02 лютого 2022 року № 48 ГУ ПФУ в Одеській області відмовило в переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки чинним законодавством визначено, що пенсія по інвалідності, (в тому числі державним службовцям), призначається виключно на умовах та в порядку, які визначені Законом № 1058.

Відповідач 2 стверджував, що аналіз ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до загаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058. Для жінок зазначений вік визначається ст. 26 Закону № 1058 та становить 60 років.

Відповідач 2 зазначав, що до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889) право на пенсію державного службовця мали особи, які досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Однак після 01 травня 2016 року згідно зі ст. 90 Закону № 889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

При цьому законодавець визначив певні умови, у разі виконання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Відповідач 2 наводив норми п. п. 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 та зазначав, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Законом № 889 передбачається можливість збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 виключно в порядку ч. 1 ст. 37 Закону № 3723, в той час як призначення пенсії по інвалідності передбачено ч. 9 ст. 37 Закону № 3723.

На цих підставах ГУ ПФУ в Одеській області стверджувало, що з 01 травня 2016 року особи з числа державних службовців, яким встановлено інвалідність, втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723, проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 у встановлених ст. 33 цього Закону розмірах.

З огляду на викладене відповідач 2 вважав, що правомірно відмовив ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Також ГУ ПФУ в Одеській області зазначало, що призначення пенсії належить до виключних повноважень органів Пенсійного фонду України, є його дискреційними повноваженнями, а тому покладання на нього рішенням суду обов`язку призначити пенсію становитиме втручання і його повноваження.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 18 жовтня 1995 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Як свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 361797, з 03 серпня 2021 року позивачу встановлена інвалідність ІІ групи безстроково.

Щодо перебування позивача на державній службі суд встановив такі обставини.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 свідчать про наступне:

[…]

Запис 5 01 липня 1988 року на підставі наказу від 01 липня 1988 року № 41 ОСОБА_1 була прийнята до Костянтинівського міського центру соціального забезпечення на посаду інспектора по виплаті пенсій та допомог тимчасово;

Запис 6 26 вересня 1988 року на підставі наказу від 26 вересня 1988 року № 54а переведена на постійну роботу інспектором по виплаті;

Запис 7 21 вересня 1992 року на підставі наказу від 21 вересня 1992 року № 72 переведена інспектором по призначенню пенсій;

Запис 8 12 березня 1993 року на підставі наказу від 12 березня 1993 року № 47в переведена старшим інспектором по призначенню пенсій;

Запис 9 01 березня 1994 року прийняла Присягу державного службовця; на підставі наказу від 04 березня 1994 року № 17 їй присвоєний 11 ранг 6 категорії посад державного службовця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1993 року № 678 та на підставі розпорядження від 26 вересня 1993 року № 226-р відділ перейменований на міський відділ соціального захисту населення.

20 січня 1996 року відповідно до розпорядження Донецької обласної державної адміністрації від 08 грудня 1995 року № 91 та рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 17 січня 1996 року № 25 відділ реорганізований в міське управління соціального захисту населення.

Запис 10 19 лютого 1996 року на підставі наказу від 19 лютого 1996 року № 24 позивач переведена виконуючою обов`язки заступника начальника управління начальника відділу з питань пенсійного забезпечення та соціальних виплат непрацездатним громадянам;

Запис 11 15 березня 1996 року на підставі наказу від 26 березня 1996 року № 162 призначена на посаду заступника начальника міського управління соціального захисту населення начальника відділу з питань пенсійного забезпечення та соціальних виплат непрацездатним громадянам; їй присвоєний 11 ранг 6 категорія посад державного службовця;

Запис 12 01 січня 2000 року на підставі наказу від 03 січня 2000 року № 4 їй присвоєний 11 ранг 5 категорії державного службовця;

Запис 13 08 лютого 2001 року на підставі наказу від 08 лютого 2001 року № 111 позивач звільнена за переведенням до міського управління Пенсійного фонду України згідно з п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України на час проведення експерименту;

Запис 14 09 лютого 2001 року на підставі наказу від 14 лютого 2001 року № 13-о позивач була прийнята на роботу до Костянтинівського міського управління Пенсійного фонду України на посаду заступника начальника управління начальника відділу пенсійного забезпечення за переведенням з Костянтинівського міського управління праці та соціального захисту населення; взято до уваги, що позивач має 11 ранг державного службовця;

Запис 15 04 січня 2002 року на підставі наказу від 30 січня 2002 року № 8-о присвоєний 10 ранг 5 категорії посад державного службовця;

Запис 16 01 серпня 2002 року на підставі наказу від 09 серпня 2002 року № 201 на виконання наказу ГУ ПФУ в Донецькій області від 01 серпня 2002 року № 353 Костянтинівське міське управління Пенсійного фонду України перейменовано в Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка;

Запис 17 05 січня 2004 року на підставі наказу від 09 червня 2004 року № 32-о позивачу присвоєний 9 ранг 5 категорії посад державного службовця;

Запис 18 07 червня 2007 року на підставі наказу від 15 червня 2007 року № 40-о призначена на посаду заступника начальника управління […], як така, що успішно прийшла стажування на цій посаді; […];

Запис 19 05 жовтня 2010 року на підставі наказу ГУ ПФУ в Донецькій області від 05 жовтня 2010 року № 199 призначена на посаду заступника начальника управління - начальника відділу пенсійного забезпечення […], як така, що успішно пройшла стажування на цю посаду;

Запис 20 01 листопада 2011 року на підставі наказу від 01 листопада 2011 року № 1 Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка Донецької області реорганізовано шляхом злиття в Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка та Костянтинівському районі Донецької області;

Запис 21 01 листопада 2011 року на підставі наказу від 01 листопада 2011 року № 4-о призначена на посаду першого заступника начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка та Костянтинівському районі; […];

Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка та Костянтинівському районі з 20 січня 2016 року на підставі наказу від 22 січня 2016 року № 26 перейменоване на Костянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області;

Запис 22 01 травня 2016 року на підставі наказу від 25 травня 2016 року № 62-ос позивачу присвоєний 6 ранг 5 категорії посад державного службовця;

Запис 23 01 грудня 2016 року на підставі наказу від 28 грудня 2016 року № 128-ос присвоєний 5 ранг 5 категорії посад державного службовця;

Запис 24 31 травня 2018 року на підставі наказу від 31 травня 2018 року № 32-ос звільнена за переведенням до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України та п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 889;

Запис 25 01 червня 2018 року на підставі наказу від 31 травня 2018 року № 2-ос позивач призначена на посаду першого заступника начальника Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області як переможець конкурсу за переведенням;

Запис 26 01 червня 2018 року на підставі наказу Пенсійного фонду України від 23 березня 2017 року № 151-о їй присвоєний 5 ранг державного службовця з 01 травня 2016 року;

Запис 27 01 травня 2019 року на підставі наказу Пенсійного фонду України від 03 травня 2019 року № 210-о присвоєний 4 ранг державного службовця;

Запис 28 30 червня 2021 року на підставі наказу від 30 червня 2021 року № 65-о звільна в порядку переведення на штатну посаду до ГУ ПФУ в Донецькій області відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України та п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 889;

Запис 29 01 липня 2021 року на підставі наказу від 30 червня 2021 року № 392-о призначена на штатну посаду начальника відділу обслуговування громадян № 5 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області за переведенням з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області;

Запис 30 28 січня 2022 року на підставі наказу від 18 січня 2022 року № 37-о припинено державну службу та звільнена з займаної посади за ініціативою державного службовця згідно з ч. 1 ст. 86 Закону № 889.

Як свідчить довідка ГУ ПФУ в Донецькій області від 27 січня 2022 року № 26-Д, ОСОБА_1 працювала в ГУ ПФУ в Донецькій області з 09 лютого 2001 року по 28 січня 2022 року. Звільнена з посади державної служби начальника відділу обслуговування громадян № 5 (сервісного центру) управління обслуговування громадян 28 січня 2022 року (наказ ГУ ПФУ в Донецькій області від 18 січня 2022 року № 37-о).

Стаж державної служби станом на 28 січня 2022 року 33 роки 06 місяців 28 днів.

До стажу державної служби ОСОБА_1 зараховані періоди роботи на посадах:

1. інспектор по виплаті пенсій Костянтинівського міського відділу соціального забезпечення з 07 липня 1988 року по 20 вересня 1992 року 04 роки 02 місяці 20 днів;

2. інспектор з призначення пенсій Костянтинівського міського відділу соціального забезпечення з 21 вересня 1992 року по 18 лютого 1996 року 03 роки 04 місяці 28 днів;

3. виконуюча обов`язки заступника начальника управління начальник відділу по питанням пенсійного забезпечення та соціальних виплат непрацездатним громадянам Міського відділу соціального захисту населення з 19 лютого 1996 року по 14 березня 1996 року 00 років 00 місяців 25 днів;

4. заступник начальника управління начальник відділу по питанням пенсійного забезпечення та соціальних виплат непрацездатним громадянам Міського відділу соціального захисту населення з 15 березня 1996 року по 08 лютого 2001 року 04 роки 10 місяців 24 дні;

5. заступник начальника управління начальник відділу пенсійного забезпечення Костянтинівського міського управління Пенсійного фонду України з 09 лютого 2001 року по 06 червня 2007 року 06 років 03 місяці 28 днів;

6. заступник начальника управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка Донецької області з 07 червня 2007 року по 04 жовтня 2010 року 03 роки 03 місяці 28 днів;

7. заступник начальника управління начальник відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці Донецької області з 05 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2011 року 01 рік 00 місяців 27 днів;

8. перший заступник начальника управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка та Костянтинівському районі Донецької області з 01 листопада 2011 року по 31 травня 2018 року 06 років 07 місяців 01 день;

9. перший заступник начальника Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з 01 червня 2018 року по 30 червня 2021 року 03 роки 00 місяців 29 днів;

10. начальник відділу з обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області з 01 липня 2021 року по 28 січня 2022 року 00 років 06 місяців 28 днів.

Згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), яку ГУ ПФУ в Донецькій області видало ОСОБА_1 31 січня 2022 року за № 956/19-16, позивач працювала в ГУ ПФУ в Донецькій області на посаді начальника відділу, її заробітна плата станом на січень 2022 року становила:

посадовий оклад 7 050,00 грн;

надбавка за ранг (4 ранг) 700,00 грн;

надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 33 роки 06 місяців 28 днів) 3 525,00 грн;

всього 11 275,00 грн.

Згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, яку ГУ ПФУ в Донецькій області видало ОСОБА_1 31 січня 2022 року за № 955/19-16 для призначення згідно з п. п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2021 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, становили:

надбавка за інтенсивність праці 32 500,50 грн;

премія місячна 987,00 грн;

інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю 1 601,78 грн,

разом 35 089,28 грн.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нарахований єдиний внесок.

Довідки видані на підставі особових рахунків за грудень 2021 року.

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) внесений відповідний запис.

На час виникнення спірних правовідносин позивач перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, де отримувала пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону № 1058, що визнається сторонами.

31 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) № 5 управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила провести перерахунок у зв`язку з переходом на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону № 3723.

Як свідчить розписка-повідомлення від 31 січня 2022 року, разом з заявою, що зареєстрована за № 548, позивач надала диплом про навчання НОМЕР_4 ; довідку про заробітну плату; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; документи про стаж; наказ про звільнення; довідку про інші виплати; паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб та трудову книжку.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код: 20987385) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності розгляд заяви ОСОБА_1 здійснював структурний підрозділ ГУ ПФУ в Одеській області.

02 лютого 2022 року ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 48 «Про відмову в перерахунку пенсії» (вихідний номер від 03 лютого 2022 року № 2333/03-16).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року № 548 про перехід з пенсії по інвалідності згідно з Законом № 1058 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону № 3723 пенсійний орган вирішив відмовити у проведенні перерахунку, обґрунтовуючи це таким:

«З 01 травня 2016 року набав чинності Закон № 889, яким визначено право на призначення пенсій відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Згідно з п. п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 право на призначення пенсій за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723 мають особи, які на день набрання чинності цим Законом (01 травня 2016 року) обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, або які станом на 01 грудня 2016 року мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Пенсії по інвалідності та в разі годувальника, а також за віком особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, призначаються за нормами Закону № 1058, як передбачено ст. 90 Закону № 889».

З огляду на викладене ГУ ПФУ в Одеській області дійшло висновку, що права на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 889 позивач немає, оскільки пенсія по інвалідності нормами Закону № 889 не передбачена.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи суду не надали.

Суд зауважує, що ухвалою від 17 травня 2022 року суд витребував у ГУ ПФУ в Донецькій області пенсійну справу ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; у ГУ ПФУ в Одеській області заяву позивача про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 31 січня 2022 року та всі документи, що були подані разом з нею; рішення про відмову в перерахунку пенсії від 02 лютого 2022 року № 48 та всі документи, що слугували підставою для його прийняття із обов`язковим зазначенням органу, який його прийняв; всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

Витребувані докази суду не надані.

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що 21 лютого 2022 року надійшло повідомлення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про можливі хакерські атаки на домени .ua, що плануються 22 лютого.

23 лютого 2022 року, за день до початку широкомасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, була зафіксована кібератака на державні ресурси та банки. З метою запобігання кібератаці Пенсійний фонд України закрив доступ до свого вебсайту.

Відповідно до пп. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану» (далі постанова КМУ № 263) на період дії воєнного стану центральні органи виконавчої влади для забезпечення належного функціонування інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів, володільцями (держателями) та/або адміністраторами яких вони є, та захисту інформації, що обробляється в них, а також захисту державних інформаційних ресурсів, можуть зупиняти, обмежувати роботу інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, а також публічних електронних реєстрів.

Враховуючи запроваджені із введенням в Україні воєнного стану заходи захисту інформації, в тому числі обмеження Пенсійним фондом України доступу до архівів документів, що містять персональні дані, задля запобігання їх витоку, ГУ ПФУ в Донецькій області позбавлене можливості надати суду копії витребуваних документів.

На теперішній час в електронній пенсійній справі відсутня можливість перегляду сканованих копій документів, тому виконати вимоги ухвали суду ГУ ПФУ в Донецькій області не має технічної можливості.

ГУ ПФУ в Одеській області також повідомило суд про неможливість подання суду витребуваних доказів.

Відповідач 2 покликався на пп. 4 п. 1 постанови КМУ № 263 та зазначав, що, враховуючи запроваджені із введенням в Україні воєнного стану заходи захисту інформації, в тому числі Пенсійним фондом України, а саме обмеження доступу до архівів документів, що містять персональні дані, задля запобігання їх витоку, ГУ ПФУ в Одеській області позбавлено можливості надати витребувані докази.

За цих обставин справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889).

Відповідно до п. 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 цей Закон набрав чинності з 01 травня 2016 року.

Згідно з пп. 1 п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнаний таким, що втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. п. 10 і 12 цього Закону.

На час звернення позивача з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто станом на 31 січня 2022 року, Закон № 889 діяв в редакції від 01 січня 2022 року.

Пенсійне забезпечення регламентує ст. 90 Закону № 889, яка передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Разом з цим, п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України (п. 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889).

Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством (п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889).

Відповідно до п. 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, однак за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону № 3723 пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058, особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Водночас, ч. 9 ст. 37 Закону № 3723 визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Відповідно до п. 1 Порядку № 622 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

П. 2 Порядку № 622 визначено, що згідно з п. п. 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку № 622 право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого п. 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889 не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

[…]

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до п. 3-1 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом № 889, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Згідно з п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. […].

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 грудня 2021 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів:

єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства;

централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій;

мінімізація особистих контактів з громадянами;

відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу;

попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява […], про переведення з одного виду пенсії на інший, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Заява […], про переведення з одного виду пенсії на інший, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

[…]

Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Крім того, п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

Відповідно до п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

П. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

[…].

Аналіз положень п. 1.1 розділу І, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про переведення з одного виду пенсії на іншій структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 02 лютого 2022 року № 48 «Про відмову в перерахунку пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Одеській області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності відмови в перерахунку пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Щодо наявності у ОСОБА_1 права на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723 суд зазначає таке.

Суд встановив, що

- стаж ОСОБА_1 на державній службі становить 33 роки 06 місяців 28 днів, тобто понад 20 років;

- з 03 серпня 2021 року їй встановлена інвалідність ІІ групи безстроково;

- перед зверненням за призначенням пенсії вона працювала на посаді державної служби начальника відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області; мала 4 ранг державного службовця категорії «Б», з якої була звільнена 28 січня 2022 року за ініціативою державного службовця відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 889.

Отже, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723.

У зв`язку з тим, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 1058, наявні підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом № 1058, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 25 березня 2021 року по справі № 645/3044/17, від 18 березня 2021 року по справі № 500/5183/17.

Суд відхиляє заперечення ГУ ПФУ в Одеській області щодо відсутності у позивача права на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця навела такі висновки:

«[…]

Судом установлено, що трудовий стаж позивачки на державній службі становить 22 роки 04 місяці 09 днів, вона є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія АВ № 002707, виданої 06 жовтня 2015 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_9 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Стосовно аргументів ГУ ПФУ у Хмельницькій області, які підтримані й судом першої інстанції, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889-VІІІ, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж.

Велика Палата Верховного Суду вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

[…]

З огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення державних службовців, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що існують підстави для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 квітня 2018 року.

[…]

Виходячи із викладеного, неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, за яким розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч. 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 22 Основного Закону України.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 про визнання протиправними дій Кам`янець-Подільського об`єднаного управління ПФУ Хмельницької області щодо відмови у переведенні позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_9 з 31 січня 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 31 січня 2018 року.

[…]».

Суд не застосовує до спірних правовідносин положення п. 3 Порядку № 622, згідно з яким право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого п. 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889 не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058.

Постанова № 622 є підзаконним нормативно-правовим актом.

П. 3 Порядку № 622 обмежує право особи на пенсію державного службовця по інвалідності шляхом запровадження додаткової умови для призначення пенсії досягнення віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, для жінок, в той час як ст. 37 Закону № 3723 не пов`язує виникнення у особи права на пенсію державного службовця по інвалідності з досягненням певного віку.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 02 лютого 2022 року № 48 «Про відмову в перерахунку пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення від 02 лютого 2022 року № 48 «Про відмову в перерахунку пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення належить також застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про переведення з одного виду пенсії на інший та прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Одеській області суд покладає обов`язок повторно розглянути заяву позивача від 31 січня 2022 року.

Посилання позивача на п. 4.10 Порядку № 22-1 цього висновку суду не спростовують. В даному випадку для встановлення належного відповідача визначальним є те, структурний підрозділ якого пенсійного органу розглядав заяву ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року та прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії, яке визнано судом протиправним і скасовано, а не те, в якому пенсійному органі перебуває електронна пенсійна справа заявниці.

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 , не приймало рішення про відмову в перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку повторно розглянути заяву позивача.

Суд зауважує, що п. 4.10 Порядку № 22-1 не регулює питання призначення (перерахунку) пенсії.

Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від «органу, що призначає пенсію», який розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії, до «органу, що призначає пенсію», за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто п. 4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення чи про перерахунок пенсії.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Суд зауважує, що спірні правовідносини у цій справі виникли з питання наявності у позивача права на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3727.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року ГУ ПФУ в Одеській області не надавало оцінку виданим ГУ ПФУ в Донецькій області довідками про заробітну плату для призначення пенсії від 31 січня 2022 року № 956/19-16 та № 955/19-16.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723 не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно.

Як вже було вказано вище, за встановлених фактичних обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на ГУ ПФУ в Одеській області обов`язку повторно розглянути заяву від 31 січня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

При цьому суд наголошує, що при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року ГУ ПФУ в Одеській області не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (квитанція від 26 січня 2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надала.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код: 20987385, місцезнаходження: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02 лютого 2022 року № 48 «Про відмову в перерахунку пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року № 548 про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 26 липня 2022 року.

Суддя Т.О. Кравченко