Справа № 640/12462/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 липня 2022 року

м. Київ

справа №640/12462/21

адміністративне провадження № К/990/16923/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

перевірив касаційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 640/12462/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УСТАНОВИВ:

04 липня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 02 квітня 2021 року №188-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту роботи з персоналом та організованого розвитку Держпродспоживслужби, різнозначній посаді начальника Управління кадрового забезпечення Держпродспоживслужби;

Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 квітня 2021 року до дня поновлення на посаді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 02 квітня 2021 року №188к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління кадрового забезпечення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, або на рівнозначній посаді з 07 квітня 2021 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 квітня 2021 року по 02 листопада 2021 року у сумі 160 142,40 грн (сто шістдесят тисяч сто сорок дві грн 40 коп).

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління кадрового забезпечення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, або на рівнозначній посаді з 07 квітня 2021 року та стягнення на користь ОСОБА_1 з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 23 354,10 грн (двадцять три тисячі триста п`ятдесят чотири грн 10 коп).

В решті позовних вимог - відмовлено.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, заявник касаційної скарги зазначає, що відсутні висновки Верховного Суду щодо:

- Питання застосування різних редакцій (15 січня 2021 року, 04 березня 2021 року та 06 березня 2021 року) положень Закону України «Про державну службу», зокрема статті 87, щодо пропонування посад державному службовцю на «момент попередження про звільнення» та на «момент самого звільнення», у правовідносинах щодо звільнення державного службовця за ініціативою суб`єкта призначення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- Питання застосування до трудових правовідносин норм загального законодавства (Кодекс законів про працю України) та спеціального законодавства (Закон України «Про державну службу») у контексті пропонування посад державному службовцю при його звільненні за ініціативою суб`єкта призначення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- Питання застосування «пропонування посад державної служби» у контексті частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» та статей 40, 42, 492 Кодексу законів про працю України.

Також відповідач покликається на пункт 2 частини другої статті 353 КАС України (підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оскаржуючи судове рішення, розглянуте в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач покликається на підпункт «г» частини п`ятої статті 328 КАС України і зазначає, що суд першої інстанції порушив норм процесуального права, а саме суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії справ незначної складності та у зв`язку з цим ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції порушив дводенний строк, встановленого статтею 260 КАС України, щодо постановлення ухвали про залишення заяви відповідача із запереченнями проти розгляду цій справи за правилами спрощеного провадження.

На думку заявника касаційної скарги, справа мала розглядатися в порядку загального позовного провадження, оскілки позивач є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, а саме посада позивача перед звільненням належала до посад державної служби категорії «Б».

Разом з цим, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Скаржник вважає, що справа має важливе значення для сторін і становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується правомірності звільнення особи, що перебувала на посаді самостійного структурного підрозділу центрального органу виконавчої влади, а отже має репутаційне значення як для позивача, так і для відповідача.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Порядок розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження, визначений Главою 10 КАС України.

Так, частинами першою - другою статті 257 КАС України установлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Скаржник вказав, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, а також вказав фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункти «а», «в» пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України)

Твердження заявника касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.

Крім того, скаржник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Верховний Суд відхиляє аргументи заявника щодо помилковості розгляду судами справи за правилами спрощеного позовного провадження, з огляду на предмет спору, склад учасників та характер спірних правовідносин, оскільки право суду обрати форму судочинства обмежене виключно приписами частини четвертої статті 12, статтями 257, 260 КАС України. Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не навела жодного об`єктивного аргументу, що свідчить про те що справу помилково розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, позаяк доводи скарги зводяться до загальних посилань на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду як виняток судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 640/12462/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіН.А. Данилевич Н.В. Шевцова В.Е. Мацедонська