Справа № 620/17668/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року, суддя Скалозуб Ю.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та здійснювати нарахування й виплату з 03.11.2021 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, зазначених у довідках від 03 листопада 2021 року № 10-3327/8 та 10-3328/8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно відмовлено йому у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки позивач має більше 20 років стажу роботи, групу інвалідності та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Окрім позивач послався на судове рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 822/524/18 та зазначив, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним пунктами 10, 12 «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» та жодних додаткових умов для призначення такої пенсії не встановлено.

Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 позгляд справи судом першої інстанції здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2021 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до довідки Чернігівської медико-соціальної експертної комісії № 1 від 12.11.2019 серії 12ААБ № 498355 (а.с. 3) позивачу з 01.11.2019 встановлено ІІ групу інвалідності. Відповідно до копії довідки Чернігівської МСЕК № 1 від 23.11.2021 серії 12ААВ № 560275 вказану групу інвалідності позивачу встановлено безтерміново (а.с. 4).

Як убачається з трудової книжки від 06.02.1986 на ім`я позивача, останнього було звільнено 02.06.2015 з посади директора Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Департамент культури).

Згідно довідки Департаменту культури від 13.10.2021 № 08-3114/8 стаж державної служби позивача на дату звільнення 02.06.2015 з посади директора Департаменту культури складає 22 роки 05 місяців 14 днів.

03.11.2021 Департамент культури сформував та видав позивачу довідку № 10-3327/8 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної службита № 3328/8 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Водночас, 03.11.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою в якій просив про переведення його на інший вид пенсії по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу».

04.11.2021 ГУ ПФУ в м. Києві прийняло рішення, в якому зазначило про те, що до Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігів Чернігівської області 03.11.2021 звернувся ОСОБА_1 із заявою № 1344 щодо переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу». ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ (25415) та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII (зі змінами), не передбачено призначення пенсії по інвалідності. Враховуючи вищевикладене, в переході на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи відмову пенсійного органу у переведенні на інший вид пенсії протиправною та такою, що порушує права, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України (тут і надалі в редакції на час звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Судом встановлено, що стаж позивача на державній службі становить понад 20 років і він є інвалідом ІІ групи.

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Щодо недосягнення позивачем віку 62 років, то колегія суддів зазначає, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку.

Правова позиція у подібній справі була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

Щодо посилання пенсійного органу на постанову КМ України №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», а саме, що право на призначення пенсії згідно Закону «Про державну службу» може мати місце лише в разі досягнення відповідного віку або наявності спеціального стажу, а також, що зазначеною постановою не визначено підстав для призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», то колегія суддів вважає його помилковим з огляду на вищевикладене, а також з урахуванням висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові №822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач має стаж державної служби більше 20 років.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо того, що позивача було звільнено з посади державного службовця в 2015 році, а із заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» він звернувся в 2021 році, тобто тоді, коли не перебував на державній службі, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Як вже зазначено вище колегією суддів за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Незважаючи на ту обставину, що на момент призначення пенсії позивач на працював на державній службі, він має стаж державної служби більше 20 років станом на 01 травня 2016 року, а отже зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та прийнято помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на те, що Головним управлінням ПФУ в м. Києві було прийнято рішення від 04.11.2021 року про відмову в переході на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», колегія суддів вважає, що саме зазначене рішення є протиправним.

З цих підстав, колегія суддів для повного захисту порушеного права позивача, з урахуванням вимог ст. 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м Києві від 04.11.2021 року та зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві поновити порушене право позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити на здійснювати нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 в розмірі 60% суми заробітної плати працюючого державного службовця за останнім місцем роботи на державній службі відповідно до довідки від 03.11.2021 №10-3327/8, починаючи з 03 листопада 2021.

Питаня поновлення порушеного права слід покласти на Головне управління ПФУ в м Києві, оскільки саме даний орган розглядав заяву позивача та прийняв протиправне рішення про відмову перевести на інший вид пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.11.2021 року, о/р № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 щодо відмовити здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та здійснювати нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 в розмірі 60% суми заробітної плати працюючого державного службовця за останнім місцем роботи на державній службі відповідно до довідки від 03.11.2021 №10-3327/8 , починаючи з 03 листопада 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.