Справа № 420/14866/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (; вул. Академіка Філатова, 15-А, м.Одеса, 65080), Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (; вул. Грецька, 42, м. Одеса, 65026) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної поліції України, у якій позивач просить суд:

визнати протиправним не розгляд заяв від 07.07.2021 року на адресу начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області та від 24.07.2021 року на адресу начальника ГУНП в Одеській області посадовцями Національної поліції України і не надання відповіді на них у встановлений законом строк та таким, що порушує право ОСОБА_1 на отримання інформації, яке гарантоване вимогами ст. 40 Конституції України та Законом України «Про звернення громадян»;

визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України у вигляді не виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/10466/21 та такою, що порушила право ОСОБА_1 на справедливий суд, яке гарантоване вимогами міжнародної Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, що визвала психотравмувальну ситуацію, яка спричинила глибокі моральні страждання Позивача;

стягнути з відповідача, тобто, з Національної поліції України, 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди;

стягнути з відповідача, тобто,: з Національної поліції України, кошти, які витрачено на придбання ліків, у сумі 3 640,64 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/14866/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 20.08.2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання до суду уточненої позовної заяви із приведеним у відповідність до заявлених позовних вимог складом учасників справи та їх процесуальним статусом.

28.08.2021 року за вх.№46845/21 від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій позивач звертається до ГУНП в Одеській області та Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області та просить суд:

визнати протиправним не розгляд заяв від 07.07.2021 року на адресу начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області та заяви про виконання судового рішення та надання належним чином засвідченого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.07.2021 року на адресу начальника ГУНП в Одеській області, посадовцями ГУНП в Одеській області та його структурного підрозділу ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області і не надання відповіді на них у встановлений законом строк та таким, що порушує право ОСОБА_1 на отримання інформації, яке гарантоване вимогами ст.40 Конституції України та Законом України «Про звернення громадян»;

визнати протиправною бездіяльність структурного підрозділу ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області у вигляді не виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/10466/21 та такою, що порушила право ОСОБА_1 на справедливий суд, яке гарантоване вимогами міжнародної Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, що визвала психотравмувальну ситуацію, яка спричинила глибокі моральні страждання Позивача;

стягнути з ГУНП в Одеській області 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди;

стягнути з ГУНП в Одеській області кошти, які витрачено на придбання ліків, у сумі 3 640,64 грн.

встановити судовий контроль за виконанням структурним підрозділом ГУНП в Одеській області ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/1046621/21.

Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду:

- від 02.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін;

- від 08.10.2021 року клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності залишено без задоволення;

- від 01.11.2021 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі;

- від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.01.2022 року.

29.09.2021 року позивач подав суду заяву в порядку п.3 ч.3 ст.44 КАС України, 18.11.2021 року - пояснення.

Судове засідання, призначене на 17.01.2022 року не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді та було перенесено на 31.01.2022 року.

27.01.2022 року до суду надійшла заява позивача з проханням розглядати справу за його відсутності.

Судове засідання, призначене на 31.01.2022 року не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді та було перенесено на 22.02.2022 року.

У зв`язку з карантинними обмеженнями відповідно до Наказу Голови суду Глуханчука О.В. № 05-ОСДС від 31.01.2022 року, судове засідання 22.02.2022 року не відбулось та було перенесено на 15.03.2022 року.

Судове засідання, призначене на 15.03.2022 року не відбулось. Ухвалою суду від 27.06.2022 року призначено судове засідання у справі на 18.07.2022 року; роз`яснено учасникам справи їх право подати суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до ст.195 КАС України; роз`яснено відповідачам їх право подати заяви про розгляд справи за їх відсутності.

29.06.2022 року ГУНП в Одеській області подало суду пояснення, в яких просило відмовити у задоволенні позову та, зокрема, зазначило, що будь-які протиправні дії чи бездіяльність які б порушували права позивача ГУНП в Одеській області не здійснювало, Головне управління взагалі не мало будь-які правовідносини з ОСОБА_1 . Слідчим відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження № 0000845 було надіслано наступні листи:

05.07.2021 року до ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП надійшла копія ухвали Приморського районного суду м. Одеси за скаргою ОСОБА_1 від 11.06.2021 року щодо внесення відомостей до ЄРДР, 06.07.2021 року слідчим відділенням з дотриманням статті 214 КПК України внесені відомості в ЄРДР за № 0000845 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статтею 366 КК України, про зазначені обставини 06.07.2021 листом ВП 2 ОРУП № 1 ГУНП за вих. № 60.2-BX.4825 (повідомлено позивача); на лист ОСОБА_1 від 06.07.2021 року вх. № Я-2976 надано відповідь за вих. № 60.2-вх Я-2976 від 28.07.2021; на лист ОСОБА_1 від 12.07.2021 року за вх.№ Я-3085 надано відповідь за вих. № 60.2-вх.Я-3085 від 27.07.2021. Зазначена інформація надана листом ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 21.09.2021 № 60.2 вх.6721, який залучений до матеріалів справи. Враховуючи положення статті 222 КПК України, ГУНП в Одеській області, не має процесуальної можливості надати до суду такі листи, копії таких листів, тощо. Та як вони приєднанні до матеріалів кримінального провадження. Доступ до кримінального провадження мають лише суб`єкти визначені Кримінальним процесуальним кодексом України, до кола яких Головне управління Національної поліції в Одеській області не входить. Обставини у позові викладені таким способом, що створюють викривлене сприйняття обставин та невірне уявлення про наявність підстав як для відшкодування шкоди, так і для самого подання позову.

14.07.2022 року позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за наявними матеріалами у справі в письмовому провадженні. У судове засідання, призначене на 18.07.2022 року сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно із ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищевикладеного судом було прийнято рішення розглянути справу в письмовому провадженні, справа розглянута в розумний строк, враховуючи викладені вище обставини.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що 07.07.2021 року ним поштою направлено до ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області заяву про виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/10466/21, а саме - внесення до ЄДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень стосовно працівників ГУПФУ в Одеській області та визнання його потерпілим. У зв`язку із невиконанням судового рішення посадовцями відповідача, позивач 24.07.2021 року надіслав на електронну адресу ГУНП в Одеській області заяву, в якій просив здійснити дії щодо забезпечення виконання рішення. Проте ухвалу суду не виконано до наступного часу. Протиправна бездіяльність у вигляді невиконання посадовцями Національної поліції України ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 11.06.2021 року порушила право позивача на справедливий суд, яке гарантоване вимогами міжнародної Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод, що викликало психотравмувальну ситуацію, яка спричинила глибокі моральні страждання. Позивач є інвалідом ІІ групи, в результаті нервового стресу, визнаного протиправними діями відповідачів щодо невиконання судового рішення, ОСОБА_1 з 09.08.2021 року по 13.08.2021 року знаходився на лікуванні у денному стаціонарі КНП «Чорноморська лікарня»; згідно з призначенням лікаря, в аптеці було придбано ліків на суму 3640,64грн.; які підлягають стягнення з відповідачів, а також моральна шкода, яка оцінена позивачем у 10000грн.

Відповідачі відзиви на позов не надали, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 02.09.2021 року 09.09.2021 року (відділ поліції №2) та 10.09.2021 року (ГУНП в Одеській області), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.69-70).

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

29.06.2022 року надійшли пояснення ГУНП в Одеській області, які судом до розгляду не приймаються, оскільки не є поясненнями, наданими відповідно до ст.159 КАС України, та не можуть вважатися відзивом на позов, поданим у встановлений судом строк.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року у справі №522/10466/21 зобов`язано посадових осіб ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення, виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, що містяться в заяві ОСОБА_1 від 22.01.2021, надати заявнику витяг з ЄРДР (а.с.17-18).

07.07.2021 року ОСОБА_1 направив поштою начальнику ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області заяву від 06.07.2021 року, в якій просив виконати судове рішення та внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст127, 364, 366 КК України стосовно працівників ГУ ПФУ в Одеській області; надіслати на адресу його електронної пошти, належним чином завірену, копію Витягу з ЄРДР, а оригінал Витягу, надіслати на адресу, зазначену у заяві; визнати його потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ст.364, 366 КК України; особисто розглянути заяву та надати письмову відповідь у встановлений Законом строк (а.с.20-21). До заяви були додані копія ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року у справі №522/10466/21 та копія супровідного листа цього суду.

Згідно роздруківки з сайту АТ «Укрпошта», вищезазначена заява була отримана ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області 12.07.2021 року (а.с.23).

24.07.2021 року позивач надіслав на електронну адресу ГУНП в Одеській області заяву, в якій з посиланням на норми ч.2 ст.15 ЗУ «Про звернення громадян» просив здійснити певні дії щодо забезпечення виконання судового рішення та внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.127, 364, 366 КК України, стосовно працівників ГУ ПФУ в Одеській області, начальником ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області; Зобов`язати начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області здійснити певні дії щодо визнання його потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ст. 364, 366 КК України та надіслати на його адресу, належним чином завірений, Витяг з ЄРДР; особисто розглянути заяву та надати письмову відповідь у встановлений Законом строк (а.с.24-27).

В матеріалах справи наявний лист ГУНП в Одеській області від 19.08.2021 року №4/1-Я-1845 на ім`я ОСОБА_2 , у якому зазначено, що 05.07.2021 року до чергової частини відділу поліції №2 ОПУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року у справі №522/10466/21, на виконання якої слідчим відділенням ВП №2 ОРУП №1 ГУНП внесено відомості до ЄРДР за №0000845 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та направлено позивачу повідомлення про початок досудового розслідування поштовим зв`язком (а.с.102).

Згідно повідомлення про початок досудового розслідування від 06.07.2021 року, адресованого ОСОБА_1 , 25.07.2021р. слідчим СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області Жулаєвим Г.Ю. розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000845. Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.214 КПК України внесено слідчим СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області Жулаєвим Г.Ю. до Єдиного реєстру судових розслідувань 06.07.2021 року за №0000845 (а.с.103).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 06.07.2021 року об 16:10:51 було зареєстровано кримінальне провадження 0000845 на виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року у справі №522/10466/21 (а.с.104).

Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідачів у вигляді ненадання відповідей на його заяви від 07.07.2021 року та 24.07.2021 року, звернувся до суду із даним позовом, уточнивши, що його вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачами вимог ЗУ «Про звернення громадян» (а.с.49).

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого «Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї».

Статтею 40 Конституції України зазначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовані нормами Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України відповідно мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто (ст.14 ЗУ «Про звернення громадян»).

Згідно ізст.15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку (ст.20 ЗУ «Про звернення громадян»).

ОСОБА_1 у позові зазначає, що заява до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області разом із копією ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року була надіслана ним 07.07.2021 року листом; з матеріалів справи вбачається, що сама заява датована позивачем 06.07.2021 року, надійшла на адресу ВП 12.07.2021 року, тобто мала бути розглянута не пізніше, щонайменше, 12.08.2021 року.

У поясненнях від 29.06.2022 року ГУНП в Одеській області зазначає, що на лист ОСОБА_1 від 06.07.2021 року вх. № Я-2976 надано відповідь за вих. № 60.2-вх Я-2976 від 28.07.2021 року.

Проте відповідачем не надано суду копії цієї відповіді, як і доказів її надіслання позивачу та отримання ОСОБА_1 .

В додатки до пояснень ГУНП в Одеській області надано повідомлення від 23.02.2022 року №1/64, в якому повідомлено, що за обліковими даними системи документообігу відділу документального забезпечення ГУНП в Одеській області звернення від фізичної особи ОСОБА_1 упродовж липня-серпня 2021 року до ВДЗ ГУНП в Одеській області не надходили і не реєструвалися.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про звернення громадян» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

З матеріалів справи вбачається (а.с.27), що заява позивача щодо виконання судового рішення до ГУНПУ в Одеській області від 24.07.2021 року була надіслана ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку на електронну адресу, вказану на офіційному сайті ГУНП в Одеській області (https://od.npu.gov.ua/konataktu.html) - (запити на отримання публічної інформації).

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази розгляду відповідачами заяв ОСОБА_1 від 06.07.2021 року та від 24.07.2021 року, які були подані ним як інформаційні запити (звернення) за ЗУ «Про звернення громадян», та надіслання позивачу відповідей на його заяви, отже відповідачами допущено протиправну бездіяльність та право позивача на отримання відповіді на свої звернення у встановлений законом строк є порушеним.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15) суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Суд констатує, що позовна заява ОСОБА_3 не містить вимог щодо зобов`язання відповідачів надати відповіді на його заяви від 06.07.2021 року, проте з урахуванням приписів ч.2 ст.9 КАС України для ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та:

- визнати протиправними дії відповідачів у вигляді нерозгляду заяв позивача від 06.07.2021 року на адресу начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області та заяви від 24.07.2021 року на адресу начальника ГУНП в Одеській області, і ненадання відповідей на них у встановлений нормами ЗУ «Про звернення громадян» строк;

- зобов`язати відповідачів розглянути заяву позивача від 06.07.2021 року на адресу начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області та заяву від 24.07.2021 року на адресу начальника ГУНП в Одеській області та надати відповіді на заяви ОСОБА_1 .

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ВП №2 ОРУП №1 ГУ Національної поліції України в Одеській області у вигляді невиконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/10466/21 та такою, що порушила право позивача на справедливий суд задоволенню не підлягають, оскільки наразі вищезазначена ухвала виконана - відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.214 КПК України внесено слідчим СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області Жулаєвим Г.Ю. до Єдиного реєстру судових розслідувань 06.07.2021 року за №0000845 (а.с.104).

В частині позовних вимог про стягнення з ГУНП України в Одеській області 10000грн. моральної шкоди та 3640,64грн. коштів, витрачених на придбання ліків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пункту d Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року була підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Законом України від 9 лютого 2006 року № 3436-IVдо офіційного тексту та назви Конвенції були внесені зміни та застосований новий переклад. Згідно з пунктом 3 статті 59 Конвенції для тих держав, які підписали цю Конвенцію і які ратифікуватимуть її після набрання нею чинності, Конвенція набирає чинності з дня здачі на зберігання Генеральному секретарю Ради Європи ратифікаційних грамот. У рішенні Європейського суду від 25 липня 2002 року по справі Совтрансавто-Холдинг проти України 11 вересня 1997 року визначено як дату вступу Конвенції в законну силу щодо України.

Стаття 41 Конвенції проголошує: Якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє законодавство відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткову сатисфакцію, Суд, у разі необхідності, надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

При цьому за практикою Європейського суду з прав людини щодо моральної шкоди, Суд вважає, що саме визнання порушення пункту 1 статті 6 Конвенції становить достатню сатисфакцію (Справа Бушемі проти Італії, рішення від 16.09.1999 р.).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р. № 3-рп/2003).

З урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, до застосування підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України.

Згідно з ст.ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За правилами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як вбачається зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд акцентує увагу, що позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає завдана Головним управлінням шкода, яку позивач оцінює в 10 000 грн., не зазначено з яких саме міркувань ОСОБА_1 виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Також позивач не навів доказів наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних їй незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю Головного управління.

Так само позивачем не доведено, що ліки на суму 3640,64грн. були придбані ним саме у зв`язку із діями ГУНП в Одеській області, або його структурного підрозділу.

Таким чином, в частині стягнення моральної шкоди та вартості придбаних позивачем ліків суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо позовних вимог про встановлення судового контролю за виконанням ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/10466/21 позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають, оскільки по перше до повноважень адміністративного суду не входить встановлення контролю за виконанням судових рішень інших судів, а по-друге - матеріалами підтверджено, що наразі ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021 року по справі №522/1046621/21 виконана до звернення позивача до суду з позовом (06.07.2021 року).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що відповідачами не обґрунтована своєчасність розгляду заяв позивача, поданих ним як інформаційні запити (звернення) за ЗУ «Про звернення громадян», суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (; вул. Академіка Філатова, 15-А, м.Одеса, 65080), Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (; вул. Грецька, 42, м. Одеса, 65026) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області та Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області у вигляді нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 06.07.2021 року на адресу начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області та заяви ОСОБА_1 від 24.07.2021 року на адресу начальника ГУНП в Одеській області, і ненадання відповідей на них у встановлений нормами ЗУ «Про звернення громадян» строк.

Зобов`язати Відділ поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2021 року на адресу начальника ВП №2 ОРУ №1 ГУНП в Одеській області та надати відповідь на цю заяву ОСОБА_1 згідно із ЗУ «Про звернення громадян».

Зобов`язати Головне управління національної поліції в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2021 року на адресу начальника ГУНП в Одеській області та надати відповідь на цю заяву ОСОБА_1 згідно із ЗУ «Про звернення громадян».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян