Справа № 440/2273/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2273/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2273/22 за позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (надалі - відповідач, Оболонська сільська рада), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу вирішення заяви позивача від 20.05.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Оболонської сільської ради за межами населеного пункту с. Іванівка за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0280, зобов`язавши відповідача розглянути таку заяву та прийняти рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на обставини протиправної бездіяльності відповідача в частині виконання обов`язку з розгляду клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, що перешкоджає в реалізації позивачем права на отримання у власність земельної ділянки.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 23.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження із призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Незважаючи на те, що матеріали справи містять інформацію про повідомлення відповідача щодо відкриття провадження у справі, правом на подачу відзиву на позов той не скористався.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У зв`язку з цим суд, керуючись ч. 6. ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснює розгляд справи за наявними матеріалами.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до Оболонської сільської ради з клопотанням від 20.05.2021 (вх.№35 від 20.05.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Оболонської сільської ради Кременчуцького (Семенівського) району Полтавської області за межами населеного пункту с. Іванівка за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: :00:002:0280 (а.с. 4).

До вказаного клопотання позивач додала копію паспорта, копію ідентифікаційного податкового номеру, графічний матеріал (з публічної кадастрової карти України), на якому зазначено місце розташування жаданої земельної ділянки.

Не отримавши жодної відповіді на своє клопотання та вбачаючи ознаки протиправної бездіяльності з боку відповідача в частині вирішення вищевказаного клопотання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього ж Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тож виходячи з положень статей 26, 59 Закону №280/97-ВР слід сформулювати висновок про те, що прийняття рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту технічної документації із землеустрою належить до повноважень відповідної ради шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні.

У той же час у спірному випадку відповідач жодного з передбачених законодавством рішень у спосіб визначений законом не прийняв.

Тобто, має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №346/5791/16-а.

Суд зазначає, що у позивача за фактом подання до сільської ради клопотання від 20.05.2021 з`явилися законні сподівання щодо розгляду його клопотання.

Однак ці сподівання залишаються лише сподіваннями і до теперішнього часу внаслідок протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що не розглянувши клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2021 (вх.№35 від 20.05.2021) відповідач порушив законні інтереси позивача щодо позитивних сподівань стосовно розгляду його клопотання у встановленому законодавством порядку.

Тож порушене право позивача підлягає поновленню.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У спірних правовідносинах ефективним засобом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Оболонської сільської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2021 (вх.№35 від 20.05.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Оболонської сільської ради Кременчуцького (Семенівського) району Полтавської області за межами населеного пункту с. Іванівка за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: :00:002:0280 та неприйняття рішення за результатами його розгляду на підставі статей 118 та 122 Земельного кодексу України, а також зобов`язання Оболонської сільської ради розглянути відповідне клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2021 (вх.№35 від 20.05.2021) і за результатами його розгляду по суті прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, оформлене згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відтак позов належить задовольнити у повному обсязі.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2021 (вх.№35 від 20.05.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Оболонської сільської ради Кременчуцького (Семенівського) району Полтавської області за межами населеного пункту с. Іванівка за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: :00:002:0280 та неприйняття рішення за результатами його розгляду на підставі статей 118 та 122 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Оболонську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області (вул. Позена, 1/2, м. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область, 38230, ) розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20.05.2021 (вх.№35 від 20.05.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Оболонської сільської ради Кременчуцького (Семенівського) району Полтавської області за межами населеного пункту с. Іванівка за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: :00:002:0280 і за результатами його розгляду по суті прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, оформлене згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Позена, 1/2, м. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область, 38230, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж тридцяти днів з моменту його підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун