Справа № 480/13004/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Національна академія внутрішніх справ звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить: стягнути із ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 92 911,27 грн.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 10.08.2015 № 102 о/с ОСОБА_1 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до наказу НАВС від 09.07.2019 № 749 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після закінчення навчання, відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Наказом НП України Департаменту кіберполіції від 21.10.2021 №180о/с відповідача звільнено зі служби в поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання та у нього виник обов`язок про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Витрати на утримання відповідача склали 92 911,27 грн., які позивач просить стягнути.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом Національної академії внутрішніх справ від 10.08.2015 № 102 о/с ОСОБА_1 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за державним замовленням з проходженням табірного збору (а.с.8).
06.08.2015 було опубліковано Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон), який відповідно до ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015.
Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону Закон України «Про міліцію» визнаний таким, що втратив чинність.
Згідно з ч. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону: «Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції».
Так, враховуючи положення Закону, бажання ОСОБА_1 продовжувати навчання та службу в поліції, наказом Національної академії внутрішніх справ від 06.11.2015 № 192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с.9).
Наказом Національної академії внутрішніх справ від 11.11.2015 № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції (а.с.10).
З 17.08.2015 по 09.07.2019 відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг.
Відповідно до наказу Національної академії внутрішніх справ від 09.07.2019 № 749 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра (а.с.11).
Після закінчення навчання, відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.
Наказом Національної поліції України Департаменту кіберполіції від 21.10.2021 №180о/с відповідача звільнено зі служби в поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням (а.с.14).
Таким чином, відповідач навчався в Національної академії внутрішніх справ з 17 серпня 2015 року по 09 липня 2019 року і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі, становить 92 911,27 грн. (19).
Із сумою витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі та реквізитами для їх сплати, відповідача ознайомлено під підпис, що вбачається з довідки про доходи та відрахування (а.с.20).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VІІІ вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад`юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції.
Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Згідно з п. 2 Порядку витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.
Відповідно до п. 3 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Оцінюючи пояснення відповідача, що були спрямовані на доведення факту підписання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ при відсутності з його боку згоди, під психологічним тиском, суд виходить з того, що жодного доказу на підтвердження факту психологічного тиску, якому він не мав змоги протидіяти, ОСОБА_1 не подано.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначає, що про розмір фактичних витрат його було проінформовано лише один раз після закінчення НАВС під підпис, а не щороку, як це передбачено пунктом 2.1.6 Типового договору, та після звільнення з органів внутрішніх справ між сторонами договору про навчання окремого договору про дострокове його розірвання не укладалося, що свідчить про відсутність у нього обов`язку відшкодувати понесені витрати на його навчання. Крім того, у відзиві вказано, що про розрахунок фактичних витрат на утримання відповідача, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, останнього після його звільнення не повідомлено та не ознайомлено, що фактично позбавило відповідача права на їх добровільне відшкодування та можливе спростування сум розрахунку, а також права на відмову у добровільному відшкодуванні.
Відповідач під час підписання контракту був обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, або ж звільненні зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу, що передбачено відповідними пунктами договору (а.с.11).
Щодо щорічного інформування про розмір фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, суд вважає необхідним відмітити, що договором не передбачено конкретної форми такого інформування (усно або письмово), в цілому, й вказівка законодавства щодо обов`язкового письмового інформування, зокрема, відсутня.
Таким чином, за період навчання в НАВС з 17 серпня 2015 року до 09 липня 2019 року вартість витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, становить у загальному розмірі 92 911,27 грн., яка на підставі розрахунків позивача була включена у довідку про фактичні витрати на ОСОБА_1 за весь строк навчання (а.с.19-40).
А відтак, посилання відповідача на те, що він не знав про відшкодування саме такого розміру, не приймається судом до уваги. Крім іншого, вказане не спростовує обов`язку ОСОБА_1 щодо їх відшкодування відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, Порядку №261.
З приводу посилань відповідача на те, що в Типовому договорі не вказано, що 3-х річний період відпрацювання в органах Національної поліції повинен бути безперервним та при збільшенні грошового забезпечення поліцейських він зможе поновитись на службу в поліції та відпрацювати більше 3-х років, суд вважає необхідним відмітити, що вказане за змістом Типового договору не є підставою для невідшкодування витрат на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ та у пункті 3.3.3 договору безпосередньо вказано таку підставу для відшкодування витрат як «звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби саме протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни».
Тобто у Типовому договорі не передбачена можливість переривати трирічний термін роботи для звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби за власним бажанням після закінчення навчального закладу без відшкодування фактичних витрат на навчання.
Крім того, суд не погоджується із посиланнями відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог на направлення його на роботу за 100 км від місця проживання без компенсації витрат на винаймання житла в порушення Порядку виплати та визначення розміру грошової компенсації поліцейськими за найм ними житла", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2018 року № 866, оскільки питання компенсації поліцейським витрат за найм житла не є предметом розгляду цієї справи.
Також, судом не приймаються до уваги доводи відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову стосовно відсутності обов`язку випускників відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з підстав того, що положення Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-ХІІ та Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 № 2984-ІІІ не містять зобов`язальних норм права щодо відшкодування випускником до державного бюджету вартості навчання.
Так, дійсно, Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VІІ з Закону України «Про освіту» №1060-ХІІ від 23.05.1991 (чинного до 28.09.2017) була виключена частина 2 статті 52, яка передбачала, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №216 було виключено з Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 №992, пункт 8, яким було визначено, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.
Разом з тим, суд наголошує, що предметом даного спору є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в НАВС за період з 17 серпня 2015 року по 09 липня 2019 року, а не питання щодо обов`язку ОСОБА_1 як випускника вищого навчального закладу, який здобув освіту за кошти державного або місцевого бюджету, відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.
При цьому, чинним Законом України «Про Національну поліцію» передбачено обов`язок осіб, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, тобто Порядку №261.
Також суд не приймає до уваги доводи відповідача, з посиланням на норми Конституції України в частині того, що держава забезпечує безоплатність вищої освіти, оскільки у цьому випадку, предметом справи є стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, а не сума витрат за отримання освітніх послуг (навчання).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки при розгляді даної справи свідки не залучались, а експертизи не призначались та не проводились, підстави для стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на користь Національної академії внутрішніх справ відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова