Справа № 380/7262/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7262/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84100, вул. Генерала Батюка, 8, Слов`янськ, Донецька область, ) про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Рішення від 27.10.2021 року № 25 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області розглянути повторно заяву від 20.10.2021 року про призначення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зарахувати до пільгового стажу роботи період з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах не менше 25 років затвердженого Постановою від 31.03.1994 № 202, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та додатково нарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 6 років відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та рахувати його пільговий стаж роботи як 30 років 9 місяців 29 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням від 27.10.2021 року № 25 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність 25 років пільгового стажу роботи за Списком № 1. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 , відповідач прийшов до висновку, що пільговий стаж складає 23 років 7 місяців 0 днів. У рішенні зазначено, що до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , за списком № 1 не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року, так як записом від 16.12.2015 року заявника переведено начальником зміни, зайнятого на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в рік. Крім того під час розрахунку пільгового стажу роботи позивача, відповідач, не врахував роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, що вбачається із здійсненого розрахунку пільгового стажу. З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 18 травня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень вказав, що позивачем при поданні заяви про призначення пенсії не надано уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період роботи з 16.12.2015 по 01.01.2017. За результатами розгляду документів позивача доданих до заяви про призначення пенсії до пільгового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 16.12.2015 по 01.01.2017, так як записом від 16.12.2015 заявника переведено начальником зміни, зайнятого на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в рік. Довідка, уточнююча пільговий характер роботи є обов`язковими, оскільки в трудових книжках не зазначається у яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня. Повний робочий день це виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менш як упродовж 80 % робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, цієї професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням певних трудових обов`язків. Час, відпрацьований в умовах, передбачених Списками, обліковується власником або уповноваженим ним органом. Період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство та зазначається в довідці. Також документ, що підтверджує пільговий стаж, це копія (копії) наказу (наказів) підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та їхнє право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 чи № 2 (для підтвердження стажу після 21.08.1992 року). Таким чином, право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст. 114 Закону №1058 відсутнє, проте з 14.10.2028 особа матиме право на пенсію за віком згідно п. 1 ч.2 ст. 114 Закону №1058. Відтак відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 07 червня 2022 року залучено співвідповідача, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив, що за наслідком розгляду наданого позивачем пакету документів та Індивідуальних відомостей про застраховану особу, було встановлено, що страховий стаж позивача становить 42 років 0 місяців та 7 днів (в т.ч. додаткові роки за сп. № 1 - 22 роки). Пільговий стаж на підземних роботах склав 23 років 07 місяців 0 днів. Стосовно врахування до пільгового стажу позивача період роботи з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року, слід зазначити, що згідно наданих матеріалів справи у вказаний період позивач був переведений та займав посаду начальника зміни, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу в рік, що не в повній мірі відповідає положенням ч. З ст. 114 Закону № 1058. Додаткові відомості чи уточнюючі матеріали на підтвердження пільгового характеру роботи позивача у вказаний період до управління не надходила. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 27.10.2021 року № 25 було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність 25 років пільгового стажу роботи за Списком № 1. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії, відповідач прийшов до висновку, що пільговий стаж ОСОБА_1 , складає 23 років 7 місяців 0 днів, що не відповідає дійсності. У спірному рішенні зазначено, що до пільгового стажу роботи за списком № 1 не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року, так як записом від 16.12.2015 року заявника переведено начальником зміни, зайнятого на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в рік.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Вирішуючи питання щодо спірних періодів роботи позивача, суд виходить з такого.

Як встановлено судом, згідно трудової книжки НОМЕР_2 , у період з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року відповідач працював на начальником зміни на підземних роботах з повним робочим днем та відповідно до довідки про спуски № 109 від 15.10.2021 року з якої вбачається, що відповідач в період роботи з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року мав спуски під землю в кількості не менше ніж у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роках.

Вказана посада відносяться до шкідливих відповідно до Списку № 1 (постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за змістом вказаної норми, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Проте, встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці, де вказано, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день підземним прохідником.

Тобто, трудова книжка позивача має усі кваліфікуючи ознаки, які відносять таку роботу до пільгової.

Це означає, що уточнююча довідка підприємств за відповідні періоду стажу не є обов`язковою для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 25 вересня 2019 року № 227/516/17.

Виходячи з наведеного, періоди роботи з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи.

Щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 №8 суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Суд звертає увагу, що частина третя статті 114 Закону №1058-IV та Постанова №202 чітко визначає, як обов`язкову вимогу для призначення пенсії необхідність роботи особи на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії повний робочий день.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Крім цього, Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», у якій є Додаток, який містить перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На даний час Постанова КМУ №81 від 22.02.1992 є чинною.

Судом встановлено, що посади на яких працював позивач з повним робочим днем у шахті передбачені відповідним розділом Списку №1 згідно постанови КМУ №461 від 24.06.2016 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», та тим самим підпадають під Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відповідач під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії повинен їх застосувати.

З урахуванням обставин, встановлених судом в цій справі, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем підтверджено право на зарахування стажу роботи у період з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року на посаді начальника зміни на підземних роботах з повним робочим днем, то суд доходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», діяло необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2021 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).

Крім того, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - провести виплату допомоги або відмовити у такій виплаті. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження пенсійного органу не є дискреційними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 пільговий стаж роботи як 30 років 9 місяців 29 днів, оскільки це є дискреційним повноваженням відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40грн підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84100, вул. Генерала Батюка, 8, Слов`янськ, Донецька область, ) про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії №25 від 27.10.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву від 20.10.2021 року про призначення пенсії ОСОБА_1 , та зарахувати до пільгового стажу роботи період з 16.12.2015 року по 01.01.2017 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та додатково нарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 6 років відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість)грн. 20коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84100, вул. Генерала Батюка, 8, Слов`янськ, Донецька область, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість)грн. 20коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський