Справа № 480/2295/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року Справа № 480/2295/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2295/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1) (АДРЕСА_2) , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 щодо затримки повного розрахунку при звільненні та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- зобов`язати 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2017 - 2018 роки в кількості 8 днів у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 04 січня 2019 року;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1, які полягають у нарахуванні та виплаті при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, пропорційно часу що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом не на 01.01.2019 встановленими Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 року № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився»;

- зобов`язати 5-й прикордонний загін Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, без застосування пропорції часу що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами станом на 01.01.2019 визначеними Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився», з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що дії відповідача щодо непроведения повного розрахунку при звільненні, невиплати грошової компенсації за невикористанні щорічні додаткові відпустки та нарахуванні та виплати компенсації за неотримане речове майно з порушенням вимог закону призвели до виплати розрахунку при звільненні у меншому розмірі, а тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.

На виконання зазначеної ухвали відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якій проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що з огляду на дію особливого періоду в Державі та вимог п. 19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач не мав права на додаткову відпустку, що передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" під час проходження військової служби. Крім того нарахування компенсації за додаткові відпустки абз. 3 п.14 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачає, а так само не регламентує нарахування компенсації особам, які вже звільненні з військової служби і в яких припиненні правовідносини з військовою частиною. Щодо виплати компенсації за неотримане речове майно, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 в своєму позові посилається на те, що грошова компенсація за неотримане речове майно йому була нарахована за виплачена без урахування Розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.3019 за №21, хоча з колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 припинено контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ще 04.01.2019, тобто до прийняття вищевказаного Розпорядження (а.с. 27-36).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з витягом з наказу начальника 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.01.2019 № 5-ОС, старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії - старшого інструктора кінологічної служби штабу, звільненого з військової служби у запас наказом начальника 5 прикордонного загону від 02.01.2019 № 2-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу. (а.с. 9).

При цьому, як зазначено у даному витязі з наказу, відповідач використав основну щорічну відпустку за 2018 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік не отримував, а також призначено виплатити відповідачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 повних календарних років у сумі 93309,30 грн.

Проте, при звільненні з військової служби з позивачем не було проведено в повному обсязі остаточний розрахунок, зокрема не було здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

При цьому відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) від 31.01.2022 № 12/59, за час проходження служби на військових посадах, які входять до переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702, щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, позивачу не надавалась. Не надана відпустка становить: за час проходження служби у 2017 році - 5 днів; за час проходження служби у 2018 році - 3 дні (а.с. 17).

У свою чергу, згідно довідки № 4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1), вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_2 становить 47767,32 грн (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон України №3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" затверджено, зокрема "Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку".

Тобто, право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло у 2012 році, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012 № 702.

З матеріалів справи, а саме з довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) від 31.01.2022 №12/59, суд вбачає, що за час проходження служби на військових посадах, які входять до переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702, щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, позивачу не надавалась. Не надана відпустка становить: за час проходження служби у 2017 році - 5 днів; за час проходження служби у 2018 році - 3 дні (а.с. 17).

Доказів того, що позивачу було виплачено компенсацію за невикористані календарні дні зазначеної додаткової відпустки, відповідачем суду не надано.

У той же час, відповідно до абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби, у т.ч. в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

А відтак суд зазначає, що відповідачем протиправно при звільнення позивача з військової служби не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2017 по 2018 роки включно, в кількості 8 календарних днів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2017 по 2018 роки та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2017 по 2018 роки включно, в кількості 8 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 04.01.2019.

Щодо позовних вимог про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, без застосування пропорції часу що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами станом на 01.01.2019 визначеними Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився», з урахуванням проведених виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1-2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

З вищенаведених законодавчих приписів суд вбачає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17 (адміністративне провадження № К/9901/38716/18) та постанові від 23.08.2019 року у справі № 2040/7697/18 (адміністративне провадження №К/9901/16211/19).

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки №4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1), яка була отримана позивачем після звільнення з військової служби, вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 47767,32 грн. (а.с. 12).

Як вбачається із вказаної довідки, розрахунок компенсації вартості неотриманого майна проведено згідно розпорядження АДПСУ №33 від 11.02.2017 та розпорядження АДПСУ №30 від 06.01.2018.

З урахуванням того, що згідно наказу від 04.01.2019 №5-ОС, позивача було звільнено зі служби 04.01.2019, а Розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від №21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився» було прийняте 30.01.2019, тобто після звільнення позивача зі служби, останній не набув права на нарахування та виплатиту грошової компенсації за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за цінами, визначеними даним розпорядженням.

При цьому суд зауважує, що сторонами не заперечується факт виплати грошової компенсації за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно згідно довідки № 4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1).

Враховуючи викладене суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, без застосування пропорції часу що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами станом на 01.01.2019 визначеними Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився», з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України ( Військова частина НОМЕР_1) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) щодо затримки повного розрахунку при звільненні та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

Зобов`язати 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2017 - 2018 роки в кількості 8 днів у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 04 січня 2019 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька