Справа № 240/5279/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 липня 2022 року м. Житомир справа № 240/5279/22
категорія 108020200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" до Рівненської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,
У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ледіс+» (далі позивач, ТОВ «Ледіс+») звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, Рівненська митниця) про коригування митної вартості від 04 січня 2022 року № UA204000/2022/000002/2.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення відповідача про коригування митної вартості безпідставне, оскільки не доведено правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, а зазначені в рішення митниці причини не є належним доказом невірного визначення митної вартості декларантом. Заявлена позивачем митна вартість є реальною, підтвердженою належними доказами та не спростована відповідачем. Жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості товару (автомобіля) чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, ознак підробки, митницею не доведено. Відтак, на думку позивача, у Рівненської митниці не було достатніх правових підстав для коригування митної вартості, посилаючись на цінову інформацію відкритих джерел Інтернет ресурсу.
Ухвалою суду від 20 лютого 2022 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.
20 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що оскаржене рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки в результаті контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, подані позивачем під час митного оформлення, містять розбіжності стосовно точних відомостей про товар. Митниця може витребувати додаткові документи, за наявності підстав для сумніву в митній оцінці товару. Також наголошує, що ненадання митному органу додаткових документів у повному обсязі не може свідчити про виконання підприємством усіх вимог перед митним органом.
Ухвалою суду від 28 квітня 2022 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
Суд установив, що відповідно до iнвойсу від 15 вересня 2021 та контракту купівлі продажу №12012021/4 ТОВ «ЛЕДIС+» придбало транспортний засіб легковий автомобіль призначений для використання на дорогах загального користування, бувший у використанні, марка JЕЕР, модель СОМРАSS, колір синій, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, тип кузова універсал, колiсна формула 4х4, призначення для перевезення пасажирів, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, дата введення в експлуатацію 01 травня 2015 року, виробник Сhrуslеr Group LLC, авто має пошкодження аварійного характеру.
23 грудня 2021 року позивачем до митного органу подано митну декларацію №UA204020/2021/297696, за якою заявлено до митного оформлення зазначений автомобіль. Митну вартість товару визначено декларантом самостійно за другорядним методом на рівні 3971 доларів США, що становить 108212,93 грн.
У зв`язку з виявленням розбіжностей у документах та з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів.
За результатами вивчення поданих позивачем документів, відповідачем сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204000/2022/000002 та 04 січня 2022 року прийнято рішення про коригування митної вартості товару.
Згідно картки відмови у прийнятті митної декларації відмовлено з таких причин: митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 4 статті 53 Митного кодексу України та у відповідності до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ /СОТ від 1994 року, а подані до митного оформлення документи, містять розбіжності та неточності.
Згідно Рішення про коригування митної вартості товарів від 04 січня 2022 №UA204000/2022/000002/2 митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:
1) декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 4 статті 53 Митного кодексу України та у відповідності до частини 5 статті 54 Митного кодексу України;
2) подані до митного оформлення документи, містять розбіжності i неточності:
- Декларантом до митного оформлення надано коносамент від 26 жовтня 2021 року №MAEU214054069, згідно якого відправником товару є A1 GLOBAL CONTАІNER SHIPPING INC та отримувачем Gen Cargo UAB (Литва), що не кореспондується iз аналогічними відомостями заявленими за митною декларацією: відправник СORFЕХ TRAIDING (СА), отримувач - ТОВ «Ледiс+»;
- До митного оформлення надано Довідку про транспортні витрати від 06 грудня 2021 року вих. 6122021 вiд Gen Cargo UAB (Литва), однак, до митного оформлення не надано жодного договору, де стороною угоди була б компанія Gen Cargo UAB (Литва), зокрема i про надання транспортних послуг;
- Наданий декларантом витяг з особистого кабінету не ідентифікується з поданим до митного оформлення транспортним засобом;
- Відповідно до інвойсу від 15 вересня 2021 року №1501708 продавець «lmpaсt Auto Auctions», покупець «CORFEX TRADING», що не кореспондується iз аналогічними відомостями заявленими за митною декларацією: відправник CORFEX TRAIDING (СА), отримувач ТОВ «Ледiс+».
3) Додатково надані декларантом на вимогу митниці документи містять розбіжності i неточності:
- в Таблиці 4 Звиту експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 24 грудня 2021 року №24/12/2021-8V зазначена «Середня ціна по Європі купівлі ідентичного колісного транспортного засобу (далі КТЗ), який був у використанні, за інформацією з довідкової літератури та iнтернет джерел 3000 USD». Разом з цим відповідно до наданих до оформлення документів та заповненої МД транспортний засіб був придбаний в Канаді i країною відправлення теж є Канада;
- Відповідно до пункту 2.1.1 Договору про експедирування вантажів від 19 липня 2021 року №GC 2021/07-01 експедитор відповідно до заздалегідь обумовленими з клієнтом умовами, виконує дії пов`язані з перевезенням вантажу чи її організацією. Відповідно до пункту 2.1.5 цього Договору експедитор є посередником при страхуванні вантажу клієнта, якщо це додатково обумовлено. Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір оплати встановлюється в заявці. До митного оформлення заявку не надано, що ймовірно містить усі умови з доставки транспортного засобу.
Також у зазначеному рішенні про коригування митної вартості вказано, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість аналогічного транспортного засобу згідно електронного довідника nadaguіdes.com - 8750 дол. США без врахування додаткових витрат. Митну вартість товару скориговано iз застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України та визначено на підставі цинової інформації про вартість аналогічного транспортного засобу згідно електронного довідника nadaguides.com 8750 дол. США та довідки про витрати з транспортування від 06 грудня 2021 року №06122021 та вартості морського перевезення згідно рахунку від 15 вересня 2021 року № А-2021/411598. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 9976, 11 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 271856,98 грн.
Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вищевказаним рішенням, ТОВ «Ледіс+» звернулося з цим позовом до суду.
У судових засіданнях представник позивача просив позов задовольнити. Щодо невідповідності вартості імпортованого товару у гривнях, зазначеної у графі 45 митних декларацій, вартості у доларах, зазначеній у графі 42 таких, пояснення надати не зміг. Наполягав, що митна вартість визначена позивачем за основним методом, а зазначення у графі 43 митної декларації від 23 грудня 2021 року цифри « 6» є помилковим. Наполягав, що вартість імпортованого автомобіля визначена відповідачем на підставі неналежної інформації, без урахування його пошкодження та пробігу.
Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Наполягали, що саме декларант обрав другорядний метод визначення митної вартості імпортованого товару, що підтверджується заповненими останнім декларацією від 23 грудня 2021 року та формою декларації митної вартості. Оскільки поданими позивачем документами не було підтверджено розмір митної вартості автомобіля, що ввозився на територію України, митний орган використав аналогічну інформацію з довідникової літератури, а саме періодичного довідника «N.F.D.A. Official used car guide», що передбачено положеннями пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01 липня 2021 року №476.
На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 06 липня 2022 року судом постановлено протокольну ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пункту 341 частини 1 статті 4 МК України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.
Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що Фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.
У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс), або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з тим, згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо піни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Судом зазначається, що Рівненською митницею в якості підстави для надання позивачем додаткових документів у повідомленні зазначено, що у наданих позивачем до митного оформлення документах міститься інформація про відправників A1 GLOBAL CONTAINER та ЗАО «ГЕН КАРГО», що не кореспондується з аналогічними відомостями за митною декларацією, де відправником зазначено CORFEX TRAIDING (CA), а також про отримувачів Gen Cargo UAB (Литва) та ООО «СУГП ИМТРЕКС», що не кореспондується з аналогічними відомостями за митною декларацією, де отримувачем зазначено позивача. Також до митного оформлення надано довідку про транспорті витрати від Gen Cargo UAB (Литва), однак не надано жодного договору, де стороною виступає зазначений суб`єкт. Відповідно до інвойсу від 15 вересня 2021 року №1501708 продавець товару «Impact Auto Auctions», а покупець CORFEX TRAIDING (CA), що не кореспондується із аналогічними відомостями, заявленими у митній декларації: відправник CORFEX TRAIDING (CA), отримувач ТОВ «Ледіс+».
З огляду на зазначене митний орган дійшов висновку, що до митного оформлення подано документи, що містять відмінні відомості про вартість транспортного засобу.
Однак, наведені митним органом у повідомленні дані містять інформацію про неузгодженість даних про відправника та отримувача товару, жодних зауважень щодо вартості транспортного засобу, зазначеної позивачем у митній декларації повідомлення не містить.
Додатково суд зауважує на те, що транспортування автомобіля здійснювалось морським та залізничним транспортом, а тому на кожному етапі відправником у товаросупровідних документах зазначено осіб, які здійснювали транспортування та отримання товару. Наведене, на переконання суду, не спростовує зазначену позивачем у митній декларації інформацію про те, що продавцем товару виступало CORFEX TRAIDING (CA), а покупцем позивач.
Також судом установлено, що разом з митною декларацією позивач подав інвойс №А-2021/411598, в якому зазначено вартість транспортного засобу 2468 доларів США та вартість послуг по його транспортуванню морем 1000 доларів США. Додатково позивач надав довідку про транспорті витрати від 06 грудня 2021 року вих 06122021, згідно якої витрати на транспортування автомобіля залізничним транспортом складають 200 Євро.
Таким чином, надані позивачем документи, для підтвердження митної вартості товару, містять всі обов`язкові документи, передбачені статтею 53 МК України, та які підтверджують складові визначення вартості товару, що підлягав розмитненню.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №821/110/18 органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Перелік додаткових документів, які може затребувати митний орган від декларанта, визначено Законом (стаття 53 МК України), серед них, зокрема, договори (контракти) з третіми особами, пов`язаними з поставкою товарів (наприклад, з особами, в яких продавець купив товар, що поставляється), рахунки про здійснення платежів цим третім особам, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, виписки з бухгалтерської документації тощо.
Не зважаючи на те, що вказаний перелік є великим, проте це не свідчить, що митний орган вправі за будь-яких обставин витребувати від імпортера всі ці документи. Митний орган може додатково витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості (постанова Верховного Суду України від 30 червня 2015 року, справа № 814/283/14).
У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 813/1229/16 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Загальний висновок проте, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах (аналогічну правову позицію Верховним Судом викладено у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 814/1647/16, від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17, від 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15, від 21 січня 2020 року у справа № 813/2719/15).
Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17 витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, що також узгоджується з правовою позицією наведеної у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №1.380.2019.004752.
Таким чином, з системного аналізу норм МК України, наведених вище правових позицій Верховного суду, суд приходить до висновку, що Рівненська митниця, приймаючи рішення про витребування додаткових документів без обґрунтування обставин, які викликають сумніви у правильності визначення митної вартості, діяла всупереч вимогам МК України та сталій судовій практиці висловленій Верховним судом.
На виконання повідомлення митного органу позивач надано: митну декларацію країни відправлення, звіт експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, договір про експедирування вантажів, укладений позивач з Gen Cargo UAB (Литв).
За результатами вивчення зазначених документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, в якому додатково зазначено, що:
1) звіт експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу містить середню ціну транспортного засобу по Європі, у той час як автомобіль придбаний у Канаді;
2) митна декларація країни відправлення відправником товару є A1 GLOBAL CONTAINER SHIPPING INC та отримувачем Gen Cargo UAB (Литв), що не кореспондується із аналогічними відомостями заявленими за митною декларацією: відправник CORFEX TRAIDING (СА), отримувач ТОВ «Ледiс+»;
3) згідно договору про експедирування розмір оплати встановлюється в заявці, яку декларант не надав.
Також у рішенні зазначено, що згідно митної декларації країни відправлення вартість транспортного засобу на комерційних умовах FOB без уточнення місця відправлення становить 4725 САD (канадських доларів), що не кореспондується із числовими значеннями вартості транспортного засобу поданих до митного оформлення документах.
Надаючи правову оцінку таким мотивам спірного рішення, суд зауважує, що відповідач відкоригував розмір митної вартості саме транспортного засобу, а вартість витрат на його транспортування морським та залізничним транспортом залишив без змін.
Отже, тільки інформація про вартість автомобіля в митній декларації країни відправлення ставила під сумнів правильність визначеної позивачем митної вартості такого.
Однак, у судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що сума у розмірі 4725 канадських доларів зазначена у оскаржувану рішенні помилково, а судом установлено, що згідно митної декларації країни відправлення вартість автомобіля визначена у розмірі 2550 канадських доларів.
Згідно інформації з мережі інтернет судом установлено, що станом на 21 жовтня 2021 року курс долара США до канадського долара становив 1,23, що узгоджується з визначеною позивачем митною вартістю транспортного засобу, зазначеною у митній декларації у розмірі 2468 доларів США, оскільки еквівалент 2550 канадських долара становить 2073,17 долара США.
До того ж, зазначена ціна є вартістю автомобіля, сплаченою продавцем позивача, що в жодному разі не обмежує першого в рішенні за якою ціною реалізовувати такий товар останньому.
Позивачем на підтвердження митної вартості транспортного засобу було подано інвойс від 15 вересня 2021 року №А-2021/411598, який фактично є розрахунково-платіжним документом, передбачає виставлення певних сум до оплати покупцеві за товар, що поставляється.
Окрім того, надано коносамент від 25 жовтня 2021 року №214054069, який є документом стандартної форми, прийнятої у міжнародній практиці, на перевезення вантажу та який засвідчує його завантаження, перевезення і право на отримання.
Суд зауважує, що коносамент встановлює факт навантаження на борт судна, а також підтверджує зобов`язання перевізника перевезти вантаж у порт призначення і видати його відповідній особі. Вказаний документ виконує три основні функції: підтверджує укладення договору перевезення вантажу морським шляхом, за яким перевізник зобов`язується доставити вантаж та видати отримувачу; засвідчує факт прийняття вантажу для перевезення; є товаросупроводжуючим документом, оскільки дає право на одержання вантажу тому, на кого він виписаний.
Вартість транспортування підтверджена інвойсом та довідкою про транспорті витрати від 06 грудня 2021 року, виданою перевізником Gen Cargo, яка з урахуванням того, що МК України не визначає перелік письмових документів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а також не зазначає, що такими можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, є допустимим доказом на підтвердження витрат такого виду.
Водночас, з урахуванням положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що здійснювалося страхування (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), були понесені додаткові витрати на транспортування/перевезення, то митниця повинна довести наявність цих фактів.
Матеріалами справи наявність зазначених вище обставин (страхування, інші витрати на транспортування/перевезення) не підтверджена.
Надаючи правову оцінку правильності визначення відповідачем митної вартості автомобіля на підставі інформації, отриманої з довідникової літератури, а саме періодичного довідника «N.F.D.A. Official used car guide», суд зауважує на таке.
Судом установлено, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №3142/5/2092 (далі Методика), оцінка колісних транспортних засобів (КТЗ) здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості. Ринкова вартість колісних транспортних засобів ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.
Відповідно до пункту 7.2 зазначеної Методики основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю ринкова вартість .
Згідно з пунктом 7.3 цієї Методики коригування ринкової вартості КТЗ, отриманої із застосуванням порівняльного підходу, здійснюється за загальною формулою: С = Сср х (1 +- (Гк/100) +- (Дз/100)) +- Сдод. де: С ринкова вартість, грн; Сср середня ринкова ціна КТЗ, грн; Гк коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу, %; Дз процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, який визначається відповідно до таблиці 4.1 додатка 4 та залежить від умов догляду, зберігання, експлуатації тощо, %; Сдод додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників, грн.
Подальше коригування вартості КТЗ залежно від технічного стану, комплектності, укомплектованості, відновлення й оновлення складових частин тощо здійснюється за формулами (9), (10), (11), а також з врахуванням процента Дз додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації та процента додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами.
Додаток 4 до Методики містить перелік факторів, що впливають на збільшення вартості КТЗ та на процент зменшення вартості КТЗ, а також проценти додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами. При цьому відповідно до приміток до вказаного додатка за наявності декількох факторів експлуатації КТЗ, які впливають на зменшення його вартості та які обумовлені в пункті 4 таблиці, у розрахунку вартості КТЗ використовується одне з цих значень. Найбільше значення процента додаткового зменшення вартості КТЗ за факторами, що наведені в таблиці 4.2, не повинно перевищувати 30%. Допустимі значення зниження вартості Дз у частині пошкодження оббивки кузова, дефектів лакофарбового покриття, пошкодження хромованих деталей, скла, деформацій елементів кузова не залежать від кількості пошкоджених елементів.
Як зазначено у Висновку №Е210902-348 від 15 листопада 2021 року щодо якісних та технічних характеристик колісного транспортного засобу, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, імпортований автомобіль має наступні пошкодження: переднього бампера, переднього правого крита та лакофарбового покриття, передньої правої фари, передньої правої двері та лакофарбового покриття, задньої правої двері та лакофарбового покриття.
Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної слудби України від 01 липня 2021 року №476 джерелами довідникової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків є спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку.
Згідно додатку 8 до Методики до довідникової літератури відноситься періодичний довідник «N.A.D.A. Official used car guide».
Тим часом такий довідник є джерелом інформації значень Сд (ціна транспортного засобу, що був у користуванні, відповідного строку експлуатації згідно із довідковою документацією, що відображає ціни транспортного засобу у країні придбання, або у провідних країнах-експортерах) для легкових транспортних засобів американського ринку, що ввозяться на митну територію України.
Показник Сд впливає на середню ціну ТЗ (Сср), що ввозиться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах (формула встановлена вказаною вище Методикою Сср = Сд х К + М, де К коефіцієнт ринку регіону, який враховує відмінність поточних цін продажу та пропозиції до продажу у відповідному регіоні від цін з довідкової літератури; М вартісний еквівалент суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів під час митного оформлення згідно з чинним законодавством), яка в свою чергу є лише одним з показників у формулі коригування ринкової вартості КТЗ, отриманої із застосуванням порівняльного підходу (передбачена пунктом 7.3 Методики).
Відтак, визначення митним органом митної вартості ввезеного позивачем автомобіля виключно на підставі цінової інформації наявної в довіднику «N.A.D.A. Official used car guide» та з урахуванням пробігу і його пошкодження, не відповідає механізму оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, затверджених Методикою, яка повинна застосовуватись при визначення вартості колісних транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України.
При цьому, декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині 2 статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган уважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість
За таких обставин, суд уважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за другорядним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Ураховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2022/000002/2 від 04 січня 2022 року.
Також суд уважає за необхідне зауважити, що позивач здійснював визначення митної вартості товару за другорядним методом, що підтверджено формою декларації митної вартості, поданою разом з митною декларацією 23 грудня 2021 року, а тому суд не надає правову оцінку діям відповідача в частині застосування такого ж методу під час коригування митної вартості товару.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на наведене, суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.
Частиною 1 цієї правової норми закріплено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Станом на день постановлення рішення по суті спору на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, суду надано платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн. Будь-яких інших доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу позивачем не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ледіс+» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA204000/2022/000002/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ледіс+» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис