Справа № 560/4909/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4909/22
РІШЕННЯ

іменем України

25 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-2218 від 06.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта він протягом 2020 року був власником виробничих будівель що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 8295,7 кв. м. (9981/10000 часток виробничих будівель цеху № 9 мають загальну площу 8295,7 кв. м.).Обрахунок розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичної особи ОСОБА_1 за 2020 рік повинен складати 117541,77 грн., виходячи із такого розрахунку: 8295,7 (площа нежитлової нерухомості) * 14,169 (4723 мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2020 * 0,3% (ставка податку на нерухоме майно встановлена Вінницькою міською радою на 2020 рік)). Однак, згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-2218 від 06.04.2021 року сума податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки складає 425997,25 грн., що є неправильним нарахуванням Контролюючим органом податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що в свою чергу є порушенням положень статті 266 ПК України та призвело до збільшення сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.04.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданому до суду відзиві на позов, відповідач зазначає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Кодексу). Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, вносяться до інформаційно- телекомунікаційної системи ДПС України за місцем розташування об`єктів нерухомого майна, тому відповідно в ГУ ДПС у Хмельницькій області відсутні копії рішень, за якими визначені ставки нерухомого майна у м. Вінниця. Нарахування сум податку в ІКП здійснюється за адресою проживання (реєстрації) платника податків. Згідно інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України ГУ ДПС у Вінницькій області внесено ставку для об`єкту нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 у розмірі 0,9% за 2020 рік. Виходячи із цього відсоткового показника, ОСОБА_1 контролюючим органом здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна загальною площею 10953,70 кв. м., «нежитлова будівля», доповнення до типу - «виробничі будівлі цеху №9», який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , розмір частки 9981/10000 та сформовано податкове повідомлення - рішення за 2020 від 06.04.2021 за № 0-2218 на суму 425997,25гривень. Вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні. У задоволенні позову просить відмовити.

У поданих до суду письмових поясненнях позивач вказав, що згідно листа-відповіді Вінницької міської ради № 01-00-011-72099 від 29.10.2021 рішенням, яке встановлює розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки станом на 2020 рік є рішення Вінницької міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 23.01.2015 року № 1984 «Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Порядків їх справляння». Цим рішенням для господарських будівель розташованих в III зоні міста Вінниця, встановлена ставка податку в розмірі 0,3% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування. Тому, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2020 році з 1 січня - 4723 гривні та загальну площу належної позивачу будівлі - 8295,7 кв. м., сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яку позивач зобов`язаний сплатити за 2020 рік, складає 117514,22 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта громадянин України ОСОБА_1 протягом 2020 року був власником виробничих будівель що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 8295,7 кв. м. (9981/10000 часток виробничих будівель цеху № 9 мають загальну площу 8295,7 кв. м.).

Згідно рішення Вінницької міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 23,01.2015 року № 1984 «Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Порядків їх справляння» з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 483 «Про затвердження форм типових рішень про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» № 1231 від 27.06.2018 (додаток 6), для господарських будівель розташованих в ІІІ зоні міста Вінниця, встановлена ставка податку в розмірі 0,3% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування.

Згідно інформаційно - телекомунікаційної системи ДПС України ГУ ДПС у Вінницькій області внесено ставку для об`єкту нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 у розмірі 0,9% за 2020 рік. Виходячи із цього показника, ОСОБА_1 , контролюючим органом нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна загальною площею 10953,70 кв. м., «нежитлова будівля», доповнення до типу - «виробничі будівлі цеху №9», який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , розмір частки 9981/10000 та сформовано податкове повідомлення - рішення за 2020 від 06.04.2021 за № 0-2218 на суму 425997,25 грн. Вищевказане податкове повідомлення рішення було направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 , та було вручено засобами поштового зв`язку.

Вважаючи, що контролюючий орган в податковому повідомленні-рішенні форми «Ф» № 0-2218 від 06.04.2021 нарахував податку на суму 425997,25, що на 308455,48 гривень більше реального податкового зобов`язання, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Досліджуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми «Ф» №0-2218 від 06.04.2021, суд враховує таке.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно п. п. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату сум/суми податку, обчисленого згідно підпунктом 266.7.1. пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня, що настане за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно підпункту 266,1.1., пункту 266.1, статті 266 ПК України, є фізичні та юридичні особи, її тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (підпункт 266.1,2., пункту 266.1. статті 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1, пункту 266.3, статті 266 ПК України).

Згідно підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав па нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документі» платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків, у тому числі і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено податковим законодавством до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Вінницька міська рада листом № 01-00-011-72099 від 29.10.2021 повідомила, що рішенням, яке встановлює розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки станом на 2020 рік є рішення Вінницької міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 23.01.2015 року № 1984 «Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Порядків їх справляння» з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 483 «Про затвердження форм типових рішень про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» № 1231 від 27.06.2018. Відповідно до казаного рішення та зонального розподілу Вінницької міської територіальної громади, об`єкти нежитлової нерухомості, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 розташовані у ІІІ зоні. Рішенням Вінницької міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 23.01.2015 року № 1984 «Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Порядків їх справляння» для господарських будівель розташованих в III зоні міста Вінниця, встановлена ставка податку в розмірі 0,3% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.06.2018 позивач протягом 2020 року був власником виробничих будівель що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 8295,7 кв. м. (9981/10000 часток виробничих будівель цеху № 9 мають загальну площу 8295,7 кв. м.). Вказана обставина також підтверджується інформацією з технічного паспорту та довідкою з Вінницького міського бюро технічної інвентаризації № 3653 від 26.06.2018.

Враховуючи вищевикладене, визначення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за належне позивачу нерухоме майно за 2020 рік повинне здійснюватись з застосуванням 0,3%.

Посилання відповідача на існування в інформаційно-телекомунікаційній системі ДПСУ ставки для об`єкта нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 у розмірі 0,9% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м бази оподаткування за 2020 рік та неотримання копій рішень, якими визначені ставки нерухомого майна у м. Вінниці суд не бере до уваги, оскільки обов`язок щодо визначення розміру податку, який підлягає сплату до бюджету податковим законодавством покладений на відповідача, а підставою для нарахування податку є рішення про встановлення ставок, а не відомості з інформаційно-телекомунікаційної системи ДПСУ . Тому, у разі відсутності у нього відповідного рішення міської ради про встановлення ставок податку податковий орган зобов`язаний вчинити дії щодо отримання такого рішення.

Використання контролюючим органом інформації у інформаційно-телекомунікаційній системі ДПСУ без отримання рішення органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням об`єкту нежитлової нерухомості, яким встановлений розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік призвело до неправомірного застосування для визначення визнання розміру податкового зобов`язання, що підлягає сплаті позивачем завищеної ставки та, відповідно, прийняття неправомірного спірного податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-2218 від 06.04.2021.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1 статті 77 КАС України).

В той же час згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-2218 від 06.04.2021 р., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд враховує таке.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Статтею 132 КАС України визначені види судових витрат. За змістом цієї норми судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно квитанції №60724984 від 01.02.2022 р., позивач сплатив судовий збір в сумі 4260 грн., жодних інших доказів понесених позивачем судових витрат суду представлено не було.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

У зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми «Ф» №0-2218 від 06.04.2021 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4260 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук