Справа № 200/2133/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року Справа№200/2133/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, м. Дніпро, вул. Набережні Перемоги, 26), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії № 97 від 25.01.2022 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача з повним робочим днем на підземних гірничих роботах, відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року), а також період навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 19.01.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованого до пільгового стажу позивача з повним робочим днем на підземних гірничих роботах періоду роботи в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року), а також період навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 97 від 25.01.2022 року йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Отже, позивач вважає що його права були порушенні таким рішенням відповідача, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду (суддя Хохленков О.В.) від 21 лютого 2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 329 від 13.06.2022 року проведений повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_2 зі штату Донецького окружного адміністративного суду, та на підставі частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, справа передана на розгляд судді Тарасенку І.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року, суддя Тарасенко І.М. прийняв дану справу до свого провадження.

23 лютого 2022 року позивач заявив клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у якості відповідача та зміну предмету позову.

Позивач просив суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії № 97 від 25.01.2022 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу позивача з повним робочим днем на підземних гірничих роботах, відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року), а також період навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 19.01.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованого до пільгового стажу позивача з повним робочим днем на підземних гірничих роботах періоду роботи в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року), а також період навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське».

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

27 травня 2022 року, від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, мотивуючи це тим, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.01.2022 року № 97 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. На момент розгляду заяви управлінням встановлено: страховий стаж 25 років 5 місяців 7 днів, пільговий стаж 16 років 11 місяців 19 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 19.10.1992 року по 27.02.1998 року, оскільки запис у трудовій книжці про звільнення не завірений печаткою, до пільгового стажу не враховано періоди з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року, з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року, оскільки записи в трудовій книжці внесено не коректно, довідка УКК не надана, довідка № 300 від 26.08.2016 року не відповідає Постанові 637.

Отже, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказую, що у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 25 років, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.01.2022 року у призначенні позивачу пенсії є правомірною та ґрунтується на нормах чинного пенсійного законодавства.

11 липня 2022 року через систему «Електронний суд», представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, мотивуючи це наступним.

Страховий стаж позивача складає 25 років 05 місяців 07 днів, підземний пільговий відповідно до КМУ № 202 16 років 11 місяців 19 днів, навчання в пільговий стаж 03 роки 04 місяці 06 днів.

До пільгового підземного страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не враховано періоди роботи позивача: з 13 липня 2002 року по 17 червня 2010 року у ПрАТ «Укрвуглебуд» на посадах електрослюсаря підземного, учня гірника очисного вибою, гірника очисного вибою (що загалом складає 07 років, 11 місяців, 04 дні) оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стаду № 300 від 26.08.2016 року не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку № 637, а саме: довідка повинна бути підписана керівником підприємства, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів; з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року (04 дні), з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року (04 дні), з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року (12 днів), оскільки записи трудової книжки позивача внесені некоректно, а уточнюючих довідок у УКК позивачем при поданні заяви на призначення пенсії не надано.

Отже, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, розглянувши заву та додані до неї документи, 25 січня 2022 року прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за № 97 згідно якого позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року через відсутність необхідного пільгового стажу для зазначеного виду пенсії.

Крім того, представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звертає увагу не тому, що у разі зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів, його загальний стаж складе 24 роки, 11 місяців, 13 днів, у тому числі 16 років 11 місяців 19 днів, які зараховані відповідачем до його пільгового стажу, 00 років, 00 місяців 04 дні за період з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року, 00 років 00 місяців 04 днів за період з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року, 00 років 00 місяців 12 днів за період з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року, 07 років 11 місяців 04 днів за період з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року.

Отже, вказаного стажу є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (необхідний пільговий стаж на підземних роботах повинен складати не менше 25 років).

З огляду на вищевикладене, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вважає свої дії правомірними, позовні вимоги необґрунтованими.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 19 січня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник, що працював повний робочий день на підземних роботах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 97 від 25 січня 2022 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

Відповідно до спірного рішення, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 19.10.1992 року по 27.02.1998 року, оскільки запис у трудовій книжці про звільнення не завірений печаткою; до пільгового стаже не зараховано період професійного навчання з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року, з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року, оскільки записи у трудовій книжці внесені некоректно, а довідка з УКК не надана та період роботи з 13.07.2020 року по 17.06.2010 року у ПрАТ «Укрвуглебуд» на посадах електрослюсаря підземного, учня гірника очисного вибою, оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу № 300 від 26.08.2016 року не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку № 637, а саме: довідка повинна бути підписана керівником підприємства, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів.

Отже, спірним питання даної справи є законність дій відповідача, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , позивач з 19.10.1992 року по 27.02.1998 року працював на різних посадах в ДВАТ «РМЗ» (записи трудової книжки №№ НОМЕР_4 ), з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року проходив навчання в учбовому центрі шахти ім. О.Г. Стаханова (запис трудової книжки № 11), з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року проходив навчання в учбовому центрі шахти «Центральна» (запис трудової книжки № 14), з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року проходив навчання в учбовому центрі шахтоуправління «Покровське» (запис трудової книжки № 22).

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, щодо несплати позивачем страхових внесків.

Крім того, суд також зазначає що позивач, як фізична особа та найманий працівник не може відповідати за заповнення свої трудової книжки посадовими особами підприємства на якому він працював.

З огляду на викладене, суд вважає, що посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 19.10.1992 року по 27.02.1998 року в ДВАТ «РМЗ» та до пільгового стажу періоди його навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське».

Щодо не зарахованих періодів роботи позивача в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року) до його пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказаний період роботи не зарахований до пільгового стажу позивача, оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу № 300 від 26.08.2016 року не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку № 637, а саме: довідка повинна бути підписана керівником підприємства, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовується «Список №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» і «Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах».

Як встановлено з трудової книжки позивача у спірні періоди позивач працював на посадах «електрослюсар 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті», «учень гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті», «гірничий робітник очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті».

Вказані професії, за якими працював позивач, віднесені до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року.

Отже, позивач у спірні періоди виконував роботи, які дають право на призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, посилання відповідача, як на підставу не зарахування періодів роботи до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що надана позивачем довідка про підтвердження наявного трудового стажу № 300 від 26.08.2016 року не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку № 637, є безпідставним, оскільки позивачем була надана трудова книжка належним чином оформлена.

Згідно правової позицією Вищого адміністративного суду України, який при розгляді аналогічних справ № К/800/40969/13 від 13 березня 2014 року та № К/800/27262/13 від 19 червня 2014 року зазначено, що відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконування роботи за наявності чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявність у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Тобто, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавити лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд також зазначає, що у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14 і враховується судом при розгляді даної заяви.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст. 5).

Відповідно до ст. 1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо позовних вимоги до ГУ ПФУ в Донецькій області, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005року № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача має бути зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність повторного розгляду заяви позивача саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як визначений суб`єкт призначення.

Отже, за наслідками розгляду справи, судом встановлено, що позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмету позову від 18.02.2022 року підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. (квитанція № 80 від 31.01.2022 року).

Отже, враховуючи співмірність заявлених та задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, про стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, м. Дніпро, вул. Набережні Перемоги, 26); Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережні Перемоги, 26, ) про відмову в призначенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) пенсії № 97 від 25.01.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережні Перемоги, 26, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) з повним робочим днем на підземних гірничих роботах, відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року), а також період навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережні Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) від 19.01.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованого до пільгового стажу позивача з повним робочим днем на підземних гірничих роботах періоду роботи в ПрАТ «Укрвуглебуд» з 13.07.2002 року по 17.06.2010 року електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.07.2002 року 10.08.2009 року), учнем гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті (11.08.2009 року 12.10.2009 року), гірничими робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (13.10.2009 року 17.06.2010 року), а також період навчання підземним професіям в учбових пунктах шахт: з 18.09.2000 року по 21.09.2000 року на шахті ім. О.Г. Стаханова, з 18.12.2000 року по 21.12.2000 року на шахті «Центральна», з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року на шахтоуправлінні «Покровське».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережні Перемоги, 26, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко