Справа № 440/270/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/270/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/270/22 за позовом ОСОБА_1 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, заялений до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (надалі - відповідач, Мачухівська сільська рада), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 1.8 рішення 11 сесії Мачухівської сільської ради 8 скликання від 17.09.2021 №11/VIII-649 "Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам", яким їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, та зобов`язати відповідача надати такий дозвіл щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1062 га для ведення садівництва відповідно до заяви від 30.08.2021, з подальшою передачею у власність.

Мотивуючи свій позов, заявниця вказує, що в оскаржуваному рішенні відповідач лише цитує ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому не вказує будь-яких документів чи конкретних підстав для такої відмови.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі із призначенням її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

04.02.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що ознайомившись із графічними матеріалами, що подавались позивачем разом із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та плану зонування території с. Кованчик Полтавського району Полтавської області встановлено, що бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться на землях рекреаційного призначення, а саме малі озеленені території. Позивач прохав надати земельну ділянку для особистого садівництва, яка не може бути виділена із земель рекреаційного призначення, які відповідно до статті 50 Земельного кодексу України використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів (а.с. 29-32).

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

30.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до Мачухівської сільської ради із заявою (вх від 30.08.2021 №2665/02-19), в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1062 га для ведення особистого садівництва за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40), додавши до заяви копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, план земельної ділянки.

Пунктом 1.8 рішення Мачухівської сільської ради від 17.09.2021 №11/VIII-649 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та передачу вказаної земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1062 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ст. 118 п. 7 Земельного кодексу України (а.с. 37).

Вважаючи зазначений пункт рішення протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом пункту "в" частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон № 3038-VI).

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону № 3038-VI, програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 3038-VI, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Положеннями статті 25 Закону № 3038-VI визначено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Відповідно до статті 1 Закону №3038-VI, план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Згідно з частиною першою статті 17 цього ж Закону, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією; підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 73 вищезазначеного Закону, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

З матеріалів справи суд встановив, що рішенням 15 сесії Мачухівської сільської ради 7 скликання №15/VII-478 від 15.02.2019 затверджено Генеральний план села Кованчик Полтавського району Полтавської області на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області із загальною існуючою площею села Кованчик 94,15 га та загальною запроектованою площею села 110,58 га (а.с. 45-46).

Доказів скасування або визнання нечинним вищевказаного рішення сторонами не надано.

Згідно з Генеральним планом села Кованчик Полтавського району Полтавської області на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області жадана позивачем земельна ділянка орієнтовною площею 0,1062 га розташована в межах території озеленень, що підтверджується наданою відповідачем до суду копією матеріалів (викопіювань) з Генерального плану (в частині розташування бажаної земельної ділянки позивача) (а.с. 47-50).

Крім того, як випливає із розділу 5 "Основні показники" Генерального плану села Кованчик Полтавського району Полтавської області, на території Мачухівської сільської ради відсутні землі для відведення під садівництво (а.с. 49).

Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, серед земель рекреаційного призначення відсутні землі за цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

При цьому відповідно до вищевказаної Класифікації землі за цільовим призначенням для індивідуального садівництва відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Таким чином, з урахуванням приписів чинного законодавства та відповідно до зонінгу, розміщення земельної ділянки для індивідуального садівництва в рекреаційній зоні не передбачено, у зв`язку з чим відповідачем і прийнятий пункт 1.8 спірного рішення від 17.09.2021 № 11/VIII-649 "Про відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян", яким відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,1062 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому суд зазначає, що приписами ЗК України прямо не передбачено право відповідача просторово розміщувати земельну ділянку на місцевості з метою надання відповідного дозволу, тобто розміщувати її так, щоб її розташування відповідало вимогам законодавства. В той же час приписами ЗК України прямо передбачено, що у разі невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, компетентний орган зобов`язаний відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином заявлений позов суд визнає повністю безпідставним, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж тридцяти днів з моменту його підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун