Справа № 300/5918/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2022 р. справа № 300/5918/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу від 13.04.2021 року №53-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель», зобов`язання повторно розглянути клопотання про надання дозволу на проведення державної інвентаризації земель.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся з клопотанням від 05.04.2021 №01/8-66 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про надання дозволу на проведення інвентаризації державних земель орієнтовною площею 546,4 га відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257. Наказом Відповідача від 13.04.2021 №53-ІЗ відмовлено у проведенні державної інвентаризації земель відповідно до обґрунтування згідно з додатком. Таку відмову вважає необґрунтованою та зазначає, що право постійного користування землею у позивача виникло ще з 1983 року та підтверджено рішеннями відповідних органів, які наділені повноваженнями для прийняття таких рішень (рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 21 січня 1986 року, затверджено право на землю за структурними підрозділами Української академії аграрних наук Постановою Президії Верховної Ради Української РСР 29 липня 1991 року, закріплено рішеннями Української академії аграрних наук, визнано рішенням Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994 року). Зазначив про безпідставність відмови у проведенні інвентаризації земель у зв`язку з відсутністю вихідних даних, оскільки щодо зазначених земель розроблявся Технічний звіт по зніманню меж масивів земель, в тому числі по Підлузькій сільській раді, для виготовлення Державного акту на право постійного користування землею; у 2013 році розроблялась Технічна документація із землеустрою щодо проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с.Підлужжя Підлузької сільської ради Івано-Франківської міської ради, де було про інвентаризовано дев`ять земельних ділянок державної форми власності. Таким чином, вважає, що наказ відповідача від 13.04.2021 №53-ІЗ прийнято з порушенням чинного законодавства, а тому такий підлягає визнанню протиправним і скасуванню.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду дана позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с.155-156).
У строк установлений судом позивачем усунуто недоліки позовної заяви, а тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.185-188).
Представник відповідачів проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказав, що згідно відомостей ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області другий примірник державного акту на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 Інституту хрестоцвітних культур УААН та Книга записів державних актів на право постійного користування землею у архіві ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відсутні. Крім того, копії державних актів на право постійного користування землею не містять відомостей про відповідне рішення органу місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у користування, їх реєстрацію відповідними сільськими радами та підпису голови відповідної місцевої ради народних депутатів, що суперечить вимогам чинного законодавства. Також вказав, що виконавчим комітетом Підлузької сільської ради Івано-Франківської міської ради рішення про надання у постійне користування земельних ділянок підприємствам, які належать до сфери управління НААН України, не приймались. Представник відповідача вважає, що право постійного користування у передбаченому законодавством порядку щодо земельних ділянок на території колишньої Підлузької сільської ради, які перебувають у державній власності не виникало, в тому числі у таких юридичних осіб як Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук, Інститут хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук. Таким чином з поданого позивачем клопотання про проведення інвентаризації земель та доданих до нього додатків не вбачається можливості встановлення, що буде об`єктом землеустрою, вихідних даних для проведення інвентаризації земель. Враховуючи відсутність правових підстав для надання дозволу на проведення інвентаризації земель, що перебувають на території Підлузької сільської ради, вважає, що ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області правомірно та обґрунтовано винесено наказ від 13.04.2021 №53-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель», а тому у задоволенні позову просив відмовити.
Ухвалами Івано-Франківського окружного адміністративного суду 15.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника Івано-Франківської міської ради та клопотання представника Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про залучення третіх осіб до участі у справі за позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії (а.с.250-253).

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 у справі №354/5 Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 на території земель, зокрема, Підлузької сільської ради для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду та ведення сільського господарства (а.с.87-92).

Згідно з пунктом 4 Статуту Прикарпатської ДСДС, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15.02.2018, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (а.с.45-54).

Зокрема, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук згідно з наказом Української академії аграрних наук №29 від 25.02.1999 був Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук. На підставі Постанови Президії Національної академії аграрних наук від 18.05.2011 «Про оптимізацію мережі наукових установ Національної академії аграрних наук України» та наказу №10 від 25.01.2012 «Про перейменування Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва НААН» створена Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Прикарпатська ДСДС звернулась з клопотанням від 05.04.2021 №01/8-66 до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель Національної академії аграрних наук, що перебувають у постійному користуванні структурного підрозділу НААН - Прикапатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, орієнтовною площею 546,4 га відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 та розташованої на території Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 150).

Наказом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 №53-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель» позивачу відмовлено у проведенні державної інвентаризації земель, які розташовані на території Підлузької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області відповідно до обґрунтування згідно з додатком (а.с. 151).

Відповідно до змісту зазначеного додатку до спірного наказу, вказано, що в місцевому фонді документації із землеустрою відсутня Технічна документація та в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі - державний акт на право постійного користування землею серією І-ІФ №000257 не зареєстрований (а.с.152-153).

Також вказано, що з аналізу клопотання та доданих до нього додатків не вбачається можливості встановлення: що буде об`єктом землеустрою; вихідних даних для проведення інвентаризації земель та зроблено висновок про відсутність правових підстав для надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель, що перебувають на території Підлузької сільської ради.

Тобто підставою для відмови у проведенні інвентаризації державних земель були відсутність інформації про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 та відсутність вихідних даних для проведення інвентаризації державних земель.

Не погоджуючись зі спірним наказом, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III (надалі, також - ЗК України) передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 4 ЗК України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з статтею 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Статтею 84 ЗК України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади, відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «е» статті 4 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Згідно з частиною 1 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, серед іншого, шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом (частина 2 статті 79-1 ЗК України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина 5 статті 79-1 ЗК України).

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (надалі, також - Закон №858-IV).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №858-IV інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Частиною 1 статті 35 Закону №858-IV передбачено, що інвентаризація масиву земель сільськогосподарського призначення проводиться з такими особливостями:

а) підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є:

для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою;

в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої знаходиться масив;

б) при проведенні інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення здійснюються заходи щодо:

внесення до Державного земельного кадастру відомостей про сформовані земельні ділянки, відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру;

формування невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок;

формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення під польовими дорогами;

формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення під полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, які обмежують масив та земельні ділянки, розташовані уздовж масиву.

За результатами проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення відомості про такий масив та про земельні ділянки, розташовані в ньому (у разі їх формування або за відсутності відомостей про них у Державному земельному кадастрі), вносяться до Державного земельного кадастру, про що замовник документації із землеустрою письмово повідомляє власників та користувачів земельних ділянок (частина 5 статті 35 Закону №858-IV).

Відповідно до частини 3 статті 35 Закону №858-IV, порядок проведення інвентаризації земель затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №476 затверджено Порядок проведення інвентаризації земель (надалі, також - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає вимоги щодо проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складання за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель (далі - технічна документація).

Відповідно до пункту 2 Порядку інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Пунктом 3 Порядку визначено, що державна інвентаризація земель проводиться шляхом формування земельних ділянок незалежно від форми власності, визначення їх угідь та у разі потреби віднесення таких земельних ділянок до певних категорій для інформаційного наповнення Державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 8 Порядку підставою для проведення інвентаризації земель є рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації (далі - виконавці), судові рішення.

Підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є: для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою; в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої розташований масив.

Замовниками технічної документації (далі - замовники) можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим чи органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі (пункту 9 Порядку).

Відповідно до пункту 26 Порядку за результатами проведення інвентаризації земель виконавцями розробляється технічна документація відповідно до статті 57 Закону України «Про землеустрій».

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель.

Системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок - це сукупність технічних завдань, пояснювальних записок, текстових та графічних матеріалів, погоджених та затверджених в установленому законом порядку, на підставі яких органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування реалізують власну компетенцію, приймаючи рішення про віднесення земель до відповідної категорії у разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.11.2020 у справі №240/4867/18.

Абзацом 5 пункту 8 Порядку передбачено, що проведення державної інвентаризації земель забезпечує Держгеокадастр або його територіальний орган шляхом прийняття наказу про проведення державної інвентаризації земель.

Судом встановлено, що Прикарпатська ДСДС звернулась до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області з клопотанням від 05.04.2021 №01/8-66 про надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель Національної академії аграрних наук, що перебувають у постійному користуванні структурного підрозділу НААН - Прикапатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, орієнтовною площею 546,4 га відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 та розташованої на території Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 150).

Наказом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 №53-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель» відмовлено у проведенні державної інвентаризації земель у зв`язку з відсутністю технічної документації та інформації про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 та відсутністю вихідних даних для проведення інвентаризації державних земель.

Надаючи оцінку обґрунтованості спірного наказу в частині відмови позивачу у проведенні інвентаризації у зв`язку з відсутністю технічної документації та інформації про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 №28 (чинної у період з 15.04.1993 по 04.05.1999) (надалі, також - Інструкція), право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державними актами: на право колективної власності на землю; на право приватної власності на землю, на право постійного користування землею, форми яких затверджені Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції державні акти, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, яка перебуває у державній власності, видаються на підставі рішень Верховної Ради України, Верховної Ради Республіки Крим, місцевих Рад народних депутатів.

Пунктом 3.2 Інструкції, серед іншого, передбачено, що державні акти на право постійного користування землею реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею за формою згідно з додатком №4.

Другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію (пункт 4.2 Інструкції).

Окрім цього, пунктом 1.9 Інструкції передбачалося, що розробку технічної документації по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею здійснюють державні та інші землевпорядні організації.

Також пунктом 1.10 Інструкції визначалося, що технічна документація при складанні державних актів включає, зокрема, при складанні державних актів на право постійного користування землею, що видаються підприємствам, установам і організаціям на земельні ділянки, якими вони користуються: виписку з рішення відповідного органу про надання земельної ділянки; журнали і абриси геодезичних вимірювань; каталог координат окружної межі землекористування; план земельної ділянки; відомість обчислення площ; експлікацію земельних угідь; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами.

Технічна документація по складанню державних актів зберігається у відділах земельних ресурсів районних державних адміністрацій, міських (міст обласного підпорядкування) відділах земельних ресурсів, управліннях земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

З аналізу норм цієї Інструкції, вбачається, що державний акт на право постійного користування землею підлягав реєстрації в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею, а другий примірник такого акту та сама книга реєстрації підлягали зберіганню у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію. Також зазначеною Інструкцією передбачалося зберігання технічної документації по складанню державних актів у відділах земельних ресурсів районних державних адміністрацій, міських (міст обласного підпорядкування) відділах земельних ресурсів, управліннях земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

Тобто Інструкцією передбачалося покладення на відповідні органи обов`язку щодо належного ведення та збереження технічної документації при складанні державного акта, реєстрації державного акта на право постійного користування землею у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею, а також збереження другого примірника державного акта та самої книги реєстрації у вогнетривких шафах.

У спірних правовідносинах відсутність у місцевому фонді документації із землеустрою технічної документації, а також відсутність реєстрації державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею стало однією з підстав для відмови у наданні дозволу на проведення інвентаризації державних земель орієнтовною площею 546,4 га на території Підлузької сільської ради.

Натомість відповідно до наявної в матеріалах справи копії державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 (а.с.89-91) судом встановлено, що на зазначеному акті зроблено наступні відмітки: «Цей державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано землекористувачу, другий зберігається у обласному управлінні земельних ресурсів Івано-Франківської області»; «Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №4».

Тобто до Книги записів державних актів на право постійного користування землею було зроблено запис за №4 про реєстрацію державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257.

При цьому, відсутність у місцевому фонді документації із землеустрою на момент розгляду відповідачем клопотання Прикарпатської ДСДС від 05.04.2021 технічної документації, а також відсутність реєстрації державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, які проводилися у 1994 році, можуть свідчити про неналежне зберігання чи передачу Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування від одного органу до іншого при їх реорганізації, однак не може достовірно підтвердити відсутність такої технічної документації чи невнесення відповідного акту у книгу записів. До того ж, як встановлено вище, на акті серії І-ІФ №000257 наявна відмітки про його реєстрацію у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №4 та про зберігання в обласному управлінні земельних ресурсів Івано-Франківської області другого примірника акта.

Користувач, якому виданий державний акт на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 - Інститут хрестоцвітних культур Української академії аграрних наук чи його правонаступники, зокрема, Прикарпатська ДСДС, не наділені жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на належне виконання обласним управлінням земельних ресурсів Івано-Франківської області чи землевпорядною організацією обов`язку щодо належного ведення та збереження документації із земельних питань. При цьому, неналежне ведення уповноваженим органом такої документації не може позбавляти землекористувача права постійного користування земельного ділянкою, набутого у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент виникнення такого права.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача з приводу відсутності правових підстав для надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель, що перебувають на території Підлузької сільської ради у зв`язку з відсутністю у місцевому фонді документації із землеустрою технічної документації, а також відсутністю реєстрації державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею.

Також суд з цих же підстав (покладення обов`язку щодо належного заповнення та зберігання земельної документації на відповідних суб`єктів владних повноважень та відсутність у землекористувачів можливості щодо здійснення контролю за належним виконанням таких обов`язків) вважає помилковими доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов щодо незазначення у державному акті на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у постійне користування.

Додатково суд зауважує, що оцінка змісту державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257, його дійсність, правомірність дій посадової особи щодо його заповнення та видачі тощо не є предметом цього спору і, як встановлено судом на момент розгляду даної справи, право постійного користування землею позивача на підставі вказаного Акту не оскаржується в судовому порядку.

У спірних правовідносинах визнання чи невизнання за позивачем права постійного користування земельними ділянками не було підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Також суд зауважує, що не підлягає встановленню в межах цього спору наявність у позивача права користування земельними ділянками на території Підлузької сільської ради, натомість предметом цього спору є виключно оцінка спірного наказу на відповідність вимогам законів України.

З приводу посилань відповідача на пункт 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України щодо переходу у комунальну власність розташованих на території Івано-Франківської територіальної громади земельних ділянок та землі, які не були сформовані у земельні ділянки, суд зазначає таке.

Розділ X Перехідних положень ЗК України доповнено пунктом 24 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021.

При цьому, підпунктом «а» пункту 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, серед іншого, визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Тобто зі змісту пункту 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України вбачається, що ним передбачено обмеження в частині можливості переходу у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом земельних ділянок та земель державної власності, розташованих за межами населених пунктів у межах територіальних громад, що перебувають у постійному користуванні Національної академії наук України, національних галузевих академій наук.

Таким чином, посилання представника відповідача щодо переходу у комунальну власність розташованих на території Івано-Франківської територіальної громади земельних ділянок та земель, які не були сформовані у земельні ділянки, є помилковими та не стосуються земель державної власності, які перебувають у постійному користуванні Національної академії наук України, національних галузевих академій наук.

З приводу визначення відповідачем підстави для прийняття спірного рішення відсутність даних для проведення інвентаризації земель, суд зазначає таке.

Пунктом 7 Порядку визначено, що вихідними даними для проведення інвентаризації земель, державної інвентаризації земель та земельних ділянок є:

матеріали з Державного фонду документації із землеустрою;

відомості з Державного земельного кадастру в паперовій та електронній (цифровій) формі, у тому числі Поземельної книги; книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; електронних документів, що містять відомості про результати робіт із землеустрою;

містобудівна документація, затверджена в установленому законодавством порядку;

планово-картографічні матеріали, в тому числі ортофотоплани, складені за результатами виконання робіт відповідно до Угоди про позику (Проект Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 17 жовтня 2003 р., ратифікованої Законом України від 15 червня 2004 р. №1776-IV, крім проведення державної інвентаризації земель та земельних ділянок;

відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

копії документів, які посвідчують речові права на земельну ділянку або підтверджують сплату земельного податку;

наказ Держгеокадастру або територіального органу Держгеокадастру (у разі проведення державної інвентаризації земель та земельних ділянок);

графічні матеріали відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, на яких зазначено місце проведення робіт з державної інвентаризації земель, орієнтовну площу та кадастровий номер суміжної земельної ділянки (у разі проведення державної інвентаризації земель та земельних ділянок).

Під час проведення інвентаризації земель, державної інвентаризації земель та земельних ділянок можуть використовуватися матеріали дистанційного зонування землі, лісовпорядкування, проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі.

Відповідно до пункту 12 Порядку роботи з інвентаризації земель включають обстежувальні, топографо-геодезичні та проектно-вишукувальні роботи, складення і оформлення технічної документації в паперовій та електронній (цифровій) формі.

Обстежувальні роботи включають збір та аналіз виконавцем вихідних даних для проведення інвентаризації земель, складення робочого інвентаризаційного плану (пункт 13 Порядку).

Як вбачається зі змісту пункту 7 Порядку, у переліку вихідних даних для проведення інвентаризації земель міститься, серед іншого, наказ Держгеокадастру або територіального органу Держгеокадастру (у разі проведення державної інвентаризації земель та земельних ділянок). Тобто, використання таких даних має місце вже після прийняття територіальним органом Держгеокадастру наказу про проведення державної інвентаризації земель та використовуються, разом із таким наказом, уже безпосередньо виконавцем, який проводить державну інвентаризацію земель на стадії проведення обстежувальних робіт, які, власне, включають збір та аналіз виконавцем вихідних даних для проведення інвентаризації земель.

Таким чином, спірна відмова відповідача у проведенні інвентаризації земель у зв`язку з відсутністю вихідних даних, необхідність надання яких для вирішення питання щодо надання дозволу на проведення інвентаризації не передбачена, а наявність таких вихідних даних аналізується виконавцем безпосередньо під час виконання робіт з інвентаризації земель, є безпідставною та необґрунтованою.

Додатково суд зауважує, що Проектно-вишукувальним відділом Івано-Франківського філіалу Республіканського проектного інституту по землевпорядкуванню «Укрземпроект» складалися Технічний звіт №І-6-999/1ДСП від 12.06.1985 по землевпорядних вишукуваннях для розробки проекту внутрішньогосподарського землевпорядкування дослідного господарства «Перемога» Тисменицького району Івано-Франківської області, на території якого знаходилося п`ять населених пунктів, в тому числі у селі Підлужжя (а.с. 56-68), Технічний звіт №І-6-1001/1ДСП від 12.06.1985 по перенесенню в натуру проекту внутрішньогосподарського землевпорядкування дослідного господарства «Перемога» Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 69-80). Також Івано-Франківським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 1995 році складено технічних звіт по зніманню меж масивів земель з Підпечарської, Підлузької, Угорницької та Микитинецької сільських рад для видачі Державного акту на право постійного користування землею Інституту хрестоцвітних культур Української академії аграрних наук (а.с.85-86). Таким чином, наявні графічні та розрахункові матеріали, які можуть слугувати вихідними даними при проведенні виконавцем робі з державної інвентаризації земель та розробленні технічної документації щодо земель, які перебувають у користуванні Прикарпатська ДСДС на території Підлузької сільської ради.

Крім цього, у 2013 році Державним підприємством «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Державного агенства земельних ресурсів розроблялась Технічна документація із землеустрою щодо проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с.Підлужжя Підлузької сільської ради Івано-Франківської міської ради, де було про інвентаризовано дев`ять земельних ділянок (а.с. 135-146). Відповідно до пояснювальної записки до зазначеної технічної документації, під час складання технічної документації використовувалися наступні матеріали (вихідні дані): 1) планово-картографічний матеріал із нанесенням орієнтовних контурів земельної ділянки, що підлягає інвентаризації; 2) документація у якій міститься інформація про режимоутворюючі об`єкти, обмеження використання земель, сервітути дія яких поширюються на територію земельної ділянки, що підлягає інвентаризації; 3) дані державної статистичної звітності з кількісного обліку земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності (форма 6-зем); 4) проекти формування території та встановлення меж, проекти роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 5) технічна документація по складанню схем поділу земель колективної власності та передачі земельних часток (паїв) в натуру власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай); 6) відомості та документи Державного земельного кадастру (в електронній та паперовій формі); 7) перелік об`єктів інвентаризації (земельних ділянок) з нанесенням на картографічну основу в межах району або сільської, селищної, міської ради; 8) копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку; 9) інші планово-картографічні матеріали; 10) інші дані державного земельного кадастру.

Разом з тим значна частина земель державної власності на території Підлузької сільської ради, які перебувають у постійному користуванні Прикарпатської ДСДС залишаються непроінвентаризовані, що перешкоджає їх ефективному використанню та може призвести до незаконного відчуження.

Також суд вважає недоречними наведенні в обґрунтуванні до спірного наказу доводи відповідача щодо неможливості проведення інвентаризації, оскільки не вбачається можливості встановити що буде об`єктом землеустрою та у зв`язку з відсутністю вихідних даних, оскільки саме завдяки інвентаризації землі можливе узгодження даних, наведених у документах, які посвідчують право на земельні ділянки із даними Державного земельного кадастру, що відповідає визначеній у пункті 2 Порядку меті інвентаризації земель - встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Таким чином, визначені спірним наказом підстави для відмови позивачу в проведенні інвентаризації є необґрунтованими та не передбачені жодним нормативно-правовим актом, який регулює питання проведення інвентаризації земель.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на усі встановлені судом обставини справи та вищенаведені висновки, суд зазначає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність наказу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 №53-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель». Натомість судом встановлено необґрунтованість відмови ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області позивачу у проведенні такої інвентаризації з підстав, наведених в обґрунтуванні до спірного наказу, а відтак спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

У зв`язку з необґрунтованістю відмови спірним наказом у задоволенні клопотання позивача про проведення інвентаризації, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути клопотання Прикарпатська ДСДС про надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель Національної академії аграрних наук України, що перебувають у постійному користуванні структурного підрозділу НААН - Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України орієнтовною площею 546,4 га відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257, що розташовані на території Івано-Франківської міської ради (колишня територія Підлузької сільської ради).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 2 270 грн., судового збору, згідно платіжного дорученням №552 від 04.10.2021 (а.с.1).

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статями 241-246, 250, 255, 295, 264, 265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 №53-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути клопотання Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук про надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель Національної академії аграрних наук України, що перебувають у постійному користуванні структурного підрозділу НААН - Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України орієнтовною площею 546,4 га відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257, що розташовані на території Івано-Франківської міської ради (колишня територія Підлузької сільської ради).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області () на користь Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України () сплачену суму судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, адреса: вулиця Степана Бандери, 21-А, місто Івано-Франківськ, 76014, ;

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, адреса: вулиця Академіка Сахарова, 34, місто Івано-Франківськ, 76014, .

Суддя /підпис/ Скільський І.І.