Справа № 520/25117/21
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 р. № 520/25117/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від ВП № 65921585 від 01 жовтня 2021 року про стягнення з головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач ухвалу суду виконав частково, надав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та додані докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року по справі № 520/8215/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій. зобов`язання вчинити певні дії - задоволено та зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою № 04-52-196 від 28.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці, виданою Територіальним управлінням ДСА у Харківській області з урахуванням фактично виплачених сум. починаючи з 19.02.2020 року.

До Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 22.11.2020 року надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП № 65921585 від 01.10.2021 року про стягнення з боржника: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не погоджується з постановою від 01.10.2021 року ВП № 65921585 про стягнення виконавчого збору з наступних підстав.

На виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 по справі № 520/8215/2020, яке набрало законної сили 26.10.2020 року управлінням здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою № 04-52/196 від 28.02.2020 року.

Листом від 09.07.2021 року №2000-0308-8/90224 управління повідомило старшого державного виконавця про здійснений перерахунок та надало копію рішення від 13.11.2020 року, протокол від 17.11.2020 року та протокол за період з 19.02.2020 по 25.10.2020 року про перерахунок пенсії.

Вказаним рішенням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 і згідно протоколу від 17.11.2020 р. за період з 19.02.2020 року по 30.11.2020 року відділу опрацювання пенсійної документації №4 управління з питань виплати пенсій сума боргу склала 191041,36грн.

Борг за період з 26.10.2020 по 30.11.2020 в сумі 24310.65 грн виплачено у 19.12.2020 року.

Залишок боргу за період з 19.02.2020 по 25.10.2020 в сумі 166730,71 грн. занесено до Єдиною реєстру боржників, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою із зазначенням, що виплата коштів буде здійснена за наявності відповідного фінансового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII вбачається, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до З акону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Відповідно до частини третьої статті 40 вказаного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Судом встановлено, що 30.06.2021 державним виконавцем відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення судом протягом 10-ти робочих днів, про що повідомити державного виконавця, надавши засвідчені копії документів, які підтверджують виконання зазначеного виконавчого документа.

В п.З зазначеної постанови вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 24000 грн.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65921585 від 30.06.2021 направлена сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

До державного виконавця 13.07.2021 надійшов лист ГУ ПФУ в Харківській області № 2000-0308-8/90224 від 09.07.2021, яким повідомлено, що на виконання рішення суду, рішенням №86 від 13.11.2020 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нарахована заборгованість за період з 19.02.2020 по 30.11.2020 у розмірі 191041,36 грн. Борг за період з 26.10.2020 по 30.11.2020 у сумі 24310,65 виплачено в грудні 2020 року. Залишок боргу за період з 19.02.2020 по 25.10.2020 в розмірі 166 730,71 грн. занесено до Єдиного реєстру боржників, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата коштів буду здійснена за наявності відповідного фінансового забезпечення.

З урахуванням отриманої інформації, державним виконавцем на адресу боржника направлена вимога, якою зобов`язано виконати рішення суду в повному обсязі, а саме: сплатити заборгованість у розмірі 166 730,71 грн.

Оскільки рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, 01.10.2021 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

Державним виконавцем 20.10.2021 винесена постанова про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі 10200,00 грн.

Відповідно до ч.З статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до ГУ Нацполіції у Харківській області та 29.10.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стосовно винесення постанови про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням ВП № 65921585 від 01.10.2021.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Станом на 01.10.2021 рішення суду боржником в повному обсязі не було виконано, а саме: не виплачена заборгованість у розмірі 166 730,71 грн.

Оскільки, рішення суду боржником в повному обсязі не виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем правомірно вчинено дії щодо її винесення.

Постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. винесена 01.10.2021, яка направлена для виконання до органів Державної казначейської служби.

Судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №66265524 винесена 29.10.2021. Доказів протилежного до суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем, правомірно, за наявності підстав, передбачених статтею 27 Закону №1404-VIII, прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що рішення в добровільному порядку не виконано, а тому дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) вже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Крім того, суд зазначає, що жодних доказів добровільного виконання рішення позивачем до суду надано не було.

Враховуючи, що добровільного виконання рішення не відбулося, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що старший державний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору є безпідставною, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.04.2020 року у справі №480/3452/19.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16,м. Харків,61002, ) про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.О. Севастьяненко