Справа № 140/5459/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2022 року

м. Київ

справа № 140/5459/21

адміністративне провадження № К/990/17110/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №140/5459/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач, ДПС України) про визнання протиправним та скасування наказу №6-дс від 29.01.2021 «Про накладення дисциплінарно стягнення на ОСОБА_1 ».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ ДПС України N 6-дс від 29 січня 2021 року "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь позивача судові витрати у сумі 8908,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року змінено додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року в справі №140/5459/21, виклавши другий абзац резолютивної частини додаткового рішення в такій редакції: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу". У решті додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року в справі № 140/5459/21 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №140/5459/21 було повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

06 липня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №140/5459/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що позивач з 01.06.2017 перебуває на посаді заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області.

Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції чинній на момент звернення позивача до суду з цим позовом).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, та як підставу касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що судами при вирішенні спору не враховано правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року в справі №201/8902/18 щодо визначення дисциплінарного стягнення. Скаржник вважає, що правовідносини у цих справах є подібними, оскільки стосуються дисциплінарного провадження, а відповідний висновок Верховного Суду є загальним щодо норм права, в яких можуть бути закріплені трудові права та обов`язки працівника.

Суд критично оцінює такі доводи заявника та зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Водночас доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, а також цитування окремого уривку з постанови Верховного Суду. При цьому, скаржником не обґрунтовано, які норми права неправильно застосовано судами та які висновки судів попередніх інстанцій не відповідають сформульованим Верховним Судом висновкам щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах.

Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Суд зазначає, що саме лише посилання на уривки з постанов Верховного Суду не є належним правовим обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а відповідно до приписів частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника, що ця справа має для ДПС України виняткове значення, то Суд не приймає ці доводи до уваги, з огляду на те, що ця справа не відноситься до справ незначної складності та вирішувалась судом за правилами загального позовного провадження, а отже, випадки для оскарження у касаційному порядку судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) Судом не оцінюються.

Отже, позивач у касаційній скарзі не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №140/5459/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська