Справа № 120/4558/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 липня 2022 р. Справа № 120/4558/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним , скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 95 від 02.12.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі 120/9491/21 від 03.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на посаді «огранувальник алмазів у діаманти» в ДП «Вінницький завод «Кристал» з 01.01.1992 по 02.07.2007.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі №120/9491/21 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів в період з 01.09.85 по 24.07.86 та роботу огранувальника алмазів в період з 25.07.86 по 31.12.91 на Вінницькому заводі «Кристал» у розрахунку 05 років 05 місяців та 03 дні; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.85 по 24.07.86 та роботу органувальника алмазів у період з 25.07.86 по 31.12.91 на Вінницькому заводі «Кристал» у розрахунку 05 років 05 місяців 03 дні, та з урахуванням висновку суду, наведеному у цьому рішенні, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом не було задоволено позовну вимогу позивача про зарахування до пільгового стажу періоду зайнятості позивача повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці в період з 01.01.1992 по 02.07.2007, оскільки позивачем не було надано підтверджуючих документів щодо даної обставини.

Позивач зазначає, що адвокатом було направлено запит до ГУ ПФУ у Вінницькій області про вжиті заходи перевірки інформації щодо зайнятості ОСОБА_1 повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у період із 01.01.1992 по 02.07.2007. Натомість, разом із листом ГУ ПФУ у Вінницькій області було додано рішення 95 від 02.12.2021 про відмову у призначенні пенсії з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021.

Позивач з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.06.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім того, вказаною ухвалою судом відмовлено у клопотанні представника позивача про витребування доказів, оскільки суд дійшов висновку, що документи, які просить витребувати представник позивача були необхідні для прийняття рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області для нарахування пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , і так як, вказане рішення вже винесене відповідачем, то обов`язком суду є встановлення обґрунтованості та правильності винесеного рішення з оцінкою документів, які були подані позивачем при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

У встановлений судом строк відповідач надіслав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування вказаної вимоги зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 64 Закону 1058, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право проводити перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствам, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати. На думку відповідача, перевірці підлягає інформація та відомості, які викладені у виданих підприємствами довідках. І оскільки «Вінницький завод «Кристал» не надав довідку з інформацією щодо зайнятості, перевірка працівниками управління первинних документів за даний період не здійснювалась.

Відповідач вказує, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 до стажу ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1985 по 24.07.986 та періоди роботи з 25.07.1986 по 31.12.1991, тобто, за результатами виконання вищевказаного рішення суду пільговий стаж становить 6 років 3 місяці 28 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 3 роки. Також з урахуванням висновків суду, повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 21.05.2021 про призначення пенсії, за результатами чого, прийнято рішення про відмову.

Враховуючи вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вважає, що рішення про відмову є законним та правомірним.

Разом із відзивом на позовну заяву відповідач подав клопотання про зменшення витрат представника позивача на оплату правничої допомоги.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

21.05.2021, у зв`язку із досягненням 53-річного віку, позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області 95 від 27.05.2021 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону 1058-ІV. Рішення обґрунтовується тим, що у позивачки відсутній пільговий стаж роботи, встановлений у п. 2 ч. 2 ст. 114 зазначеного Закону, оскільки пільговий стаж позивачки за Списком 2 становить 5 років 04 місяці 03 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2.

Вважаючи незаконною відмову пенсійного органу у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку 2, позивачка звернулась до суду з позовом.

Вказані вище обставини встановлені в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі №120/9491/21. Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі №120/9491/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986 та роботу гранувальника алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводі "Кристал" у розрахунку 05 років 05 місяців та 03 дні; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986 та роботу огранувальника алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводі "Кристал" у розрахунку 05 років 05 місяців 03 дні, та з урахуванням висновку суду, наведеному у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду пенсійний орган повторно розглянув заяву позивачки про призначення пенсії на пільгових умовах та рішенням 95 від 02.12.2021 з урахуванням висновків Рішення Вінницького окружного адміністративного суду в справі №120/9491/21 від 03.11.2021, Головну управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю 57-річного пенсійного віку та необхідного пільгового стажу.

Вважаючи протиправним дане рішення, позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що фактичною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стало те, що ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області не було зараховано до пільгового стажу позивача період з 01.01.1992 по 02.07.2007, коли вона працювала на посаді огранувальника алмазів у діаманти на Вінницькому заводі "Кристал".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року ? 2148-VIII (далі - Закон 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017 та є чинним на сьогодні.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону 1058-IV, Законом 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках 1 та 2, регулюються положеннями Закону 1058-IV.

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках 1 та 2 за нормами Закону 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон 1788-ХІІ).

З прийняттям Закону 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність у позивачки відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону 1058-IV.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як вбачається із позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивачка обґрунтовує незаконність відмови відповідача у призначенні пільгової пенсії наявністю у неї достатнього стажу для призначення пільгової пенсії за віком по Списку 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивачка звернулась до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком 2.

В силу вимог пункту 2.2 статті 114 Закону 1058, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них неменше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2.

До досягнення віку, визначеним вище, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

53 роки - з 1 квітня 1967 року по 31 березня 1968 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого п. 2.2 ст. 114 Закону 1058, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що жінки, які народилися до 31 березня 1968 року, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку 2 в період з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року після досягнення 53 років і за наявності страхового стажу не менше 23 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Якщо ж необхідний пільговий стаж відсутній, але становить не менше 5 років на роботах з шкідливими і важкими умовами праці по Списку 2, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначається жінкам із зменшенням загального пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Тобто, якщо жінка народилася у період до 31 березня 1968 року, має загальний трудовий стаж не менше 23 років та пільговий стаж роботи 6 років - пенсія за віком на пільгових умовах призначається їй в разі досягнення 57 років.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області до пільгового стажу роботи позивачки зараховано період навчання з 01.09.1985 по 24.07.1986 та період роботи з 25.07.1986 по 31.12.1991, що разом становить 6 років 3 місяці 28 днів.

Відповідач вважає, що незарахування до спеціального (пільгового) стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на посаді огранувальника алмазів в діаманти в ДП "Вінницький завод "Кристал" з 01.01.1992 по 02.07.2007 правомірним, оскільки рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 позивачу відмовлено у задоволенні вимоги щодо зарахування до пільгового період праці з 01.01.1992 по 02.07.2007, оскільки позивачка не надала документів, що підтверджують її зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у зазначений період.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що з метою отримання вcix письмових доказів для подальшого підтвердження пільгового стажу у період з 01.01.1992 по 02.07.2007 позивач звернулась до АТ «Вінницький завод «Кристал» із заявою від 12.01.2022, в якій просила надати наступну інформацію за період з 01.01.1992 по 02.07.2007: 1) які роботи виконувались ОСОБА_1 ; 2) чи працювала вона повний день чи скорочений - чи надавались їй у цей період відпустки без збереження заробітної плати та в які календарні дні; 3) чи перебувала ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною та який саме період.

У відповідь на вказану заяву на адресу позивача надійшов лист АТ «Вінницький завод «Кристал» № 10/07 від 25.01.2022, у якому було зазначено, що у зв`язку iз тим, що атестації робочих місць, яка проводились на підприємстві з 1994 по 2021 вік не підтвердили право виходу на пільгову пенсію за вашою спеціальністю, вам була надана відповідна довідка тільки по 31.12.1991. При цьому, вказаний лист АТ «Вінницький завод «Кристал» фактично не містить відповіді на жодне із питань, що були поставлені позивачем у заяві від 12.01.2022.

В подальшому, враховуючи те, що АТ «Вінницький завод «Кристал» не надав запитувану позивачем інформацію, з метою отримання вищезазначених доказів, представник позивача, адвокат Чернілевська Р.В. звернулась до ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області із адвокатським запитом від 04.04.2022, у якому адвокат просила повідомити про вжиті ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області заходи з метою перевірки інформації щодо зайнятості ОСОБА_1 повний робочий день на роботах із шкідливими i важкими умовами праці у період із 01.01.1992 по 02.07.2007.

Проте лист ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.04.2022, що надійшов у відповідь на вищезазначений адвокатський запит запитуваної інформації не містить, жодних документів у якості додатків до даного листа додано не було.

Натомість, до листа ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.04.2022 було додано рішення №95 від 02.12.2021 про відмову у призначенні пенсії з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/9491/21-а від 03.11.2021. Відмова аргументована відсутністю у позивача 57-річного пенсійного віку та необхідного пільгового стажу.

Оскільки при повторному розгляді заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області не було вчинено всіх необхідних дій для встановлення наявності у ОСОБА_1 стажу для призначення пільгової пенсії, тому вона звернулась із вказаною вимогою до суду.

Разом із тим, суд не вправі підміняти органи Пенсійного фонду та зараховувати позивачу пільговий стаж у вказаний період.

Суд зазначає, що згідно пункту 2 Порядку застосування Списків 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Позивачем не надано відповідачу відповідних довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за період трудової діяльності із 01.01.1992 року по 02.07.2007, а із записів у трудовій книжці не можна зробити висновок повний робочий день працював позивач у вказаний період чи ні.

Разом із тим, органи Пенсійного фонду не позбавлені права з власної ініціативи витребовувати від підприємств та організацій необхідні відомості для перевірки наданих їм даних для призначення пенсії, в тому числі за заявою особи.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №95 від 02.12.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню. А отже, з метою захисту прав позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пільгової пенсії із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до положень ст. 9, 90 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат, які понесла ОСОБА_1 за послуги надання правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З аналізу змісту статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Враховуючи те, що представником позивача з позовною заявою не надано жодних доказів в підтвердження оплати позивачем правової допомоги, яку адвокат оцінив у сумі 5000,00 грн., тому суд дійшов до висновку, що у цій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Також судом враховано, що матеріали справи не містять заяви позивача, поданої в порядку ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України про подання відповідних доказів після ухвалення рішення по суті вимог.

За наведених вище обставин судові витрати позивача пов`язані з правничою допомогою адвоката відшкодуванню не підлягають.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.10.2020 у справі № 509/5043/17 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Оскільки судові витрати у вигляді витрат на професійну допомогу стягненню не підлягають, то підстави для розгляду клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відсутні.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №95 від 02.12.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/9491/21 від 03.11.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списом №2 із урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повний текст рішення складено 27.07.2022.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна