Справа № 200/9153/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа №200/9153/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК Рітейл Груп" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 р. у справі №200/9153/21 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С., повне судове рішення складено 25.10.2021р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК Рітейл Груп" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК Рітейл Груп" (далі відповідач), в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК Рітейл Груп" на користь Державного бюджету України адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у розмірі 76 882,74 грн. та пеню у розмірі 1399,58 грн. (т.1, а.с. 1-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року позов задоволено. Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК РІТЕЙЛ ГРУПна користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у розмірі 76882,74 грн. та пеню у розмірі 1399,58 грн. (т.2, а.с. 210-212).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування зазначено, що протягом 2020 року на заявлену вакансію безробітні особи не направлялись, тому що на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості особи з інвалідністю, яким така робота є підходящою не перебувало. Також зазначає, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОК РІТЕЙЛ ГРУП", місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дніпровська, б. 2; , зареєстровано в якості юридичної особи 2 червня 2017 року за номером 0005971 (т.1, а.с. 12-13).

ТОВ "ОК РІТЕЙЛ ГРУП" подало до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік (форма №10-ПОІ), в якому відповідачем наведено, що: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 62 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів осіб з інвалідністю в Україні" - 2; фонд оплати праці штатних працівників - 4631,5 тисяч гривень; середньорічна заробітна плата штатного працівника 74700 грн. (т.1, а.с. 8).

Проте на запит Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Головне управління Пенсійного фонду України надало інформацію, яка була сформована відносно страхувальника ТОВ "ОК РІТЕЙЛ ГРУП" на підставі звітності підприємства про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Форма № Д4) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу ТОВ "ОК РІТЕЙЛ ГРУП" у 2020 році складала - 62 особи, а середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала - 1 особу.

Так у вказаному листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 червня 2021 року наведено інформацію про наявність у відповідача працевлаштованих осіб з інвалідністю у 2020 році: січень - 0, лютий - 0, березень - 0, квітень - 1 особа, травень - 3 особи, червень - 3 особи, липень - 2 особи, серпень - 2 особи, вересень - 2 особи, жовтень - 1 особа, листопад - 1 особа, грудень - 1 особа (т.1, а.с. 21).

З листа Краматорського міського центру зайнятості від 03 червня 2021 року № 01-14/1353 вбачається, що відповідач надавав звіт форми 3-ПН з інформацією про вакансії для осіб з інвалідністю лише 1 грудня 2020 року. Також зазначено, що протягом 2020 року на заявлену вакансію безробітні особи не направлялись, тому що на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості особи з інвалідністю, яким така робота є підходящою не перебувало.

Так, зі звітності відповідача форми 3-ПН від 1 грудня 2020 року убачається про попит на робочу силу (вакансії) - вантажник (одна вакансія) та зазначено інформації про наявність вакансій для осіб з інвалідністю (т.1, а.с. 16).

Оскільки відповідачем не проінформовано центр зайнятості про наявність вільних робочих місць саме для осіб з інвалідністю в кількості 1 робочого місця з січня 2020 року, та не працевлаштоване осіб з інвалідністю (загалом 2 особи), позивачем на підставі звіту форми №10-ПОІ, здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за 1 нестворене робоче місце для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2020 році у розмірі 76882,74 грн. та розрахунок суми пені на заборгованість по сплаті

адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2020 році на суму 1399,58 грн. (за період 16 квітня 2021 року по 15 липня 2021 року) (т.1, а.с. 9-10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року №875-XII Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі - Закон №875-XII) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 2 статті 19 Закону №875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною 1 статті 20 Закону №875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону №875-XII.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI Про зайнятість населення (далі - Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 (далі - Порядок №70), інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 затверджено форму звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше десяти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону №5067-VI роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку надання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 (далі - Порядок №316), форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, звітність за формою № 3-ПН подається до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), і лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць.

Однак, до обов`язків роботодавців щодо забезпечення працевлаштування інвалідів в силу приписів частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875-XII фактично віднесено укладання трудового договору з інвалідом, який самостійно звернувся до роботодавця або був направлений до нього державною службою зайнятості, а в силу приписів частини третьої статті 18 названого закону - підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як слідує з приписів частини третьої статті 18 Закону №875-XII до обов`язків органів державної служби зайнятості законодавцем віднесена організація працевлаштування інвалідів, бо саме з цією метою роботодавці зобов`язані надавати державній службі зайнятості відповідну інформацію.

Таким чином, передбачена частиною першою статті 20 Закону №875-XII міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів 2) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875-XII, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справах № 817/652/17, № 802/707/17-а, від 8 травня 2018 року у справі №805/2275/17-а.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 червня 2021 року з січня по березень 2020 року у позивача не були працевлаштовані працівники, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність.

Так, відповідачем надано до суду копії наказів про прийняття на роботу осіб з інвалідністю, а саме: ОСОБА_1 з 2 квітня 2020 року (наказ №58-ок від 1 квітня 2020 року), ОСОБА_2 з 13 травня 2020 року (наказ №79-0к від 12 травня 2020 року, ОСОБА_3 з 18 травня 2020 року (наказ №83-ок від 15 травня 2020 року) (т.2, а.с. 201-208).

При цьому, згідно з табелю обліку робочого часу за 2020 рік, убачається, що ОСОБА_1 працювала - березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень; ОСОБА_2 - травень, червень; ОСОБА_3 - травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що у період з січня 2020 року по лютий 2020 року особи з інвалідністю не працювали у відповідача, період з жовтня по грудень 2020 року - одна особа. При цьому, з урахуванням середньооблікової кількості штатних працівників (62 особи), кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 «Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 2 особи.

Разом з тим, звіт до центу зайнятості форми 3-ПН щодо інформації про наявність вакансій осіб з інвалідністю подано лише 1 грудня 2020 року.

Доводи апелянта, що протягом 2020 року на заявлену вакансію безробітні особи не направлялись, тому що на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості особи з інвалідністю, яким така робота є підходящою не перебувало, колегія суддів не приймає, оскільки інформація про наявність вакантних місць для осіб з інвалідністю подано до центру зайнятості наприкінці 2020 року (1 грудня 2020 року), що унеможливлює направлення таких осіб протягом усього 2020 року. Крім того, як слідує з приписів частини третьої статті 18 Закону №875-XII до обов`язків органів державної служби зайнятості законодавцем віднесена організація працевлаштування інвалідів, бо саме з цією метою роботодавці зобов`язані надавати державній службі зайнятості відповідну інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у встановленому порядку не надав інформацію про попит на робочу силу (вакансії), що означає, що в такому випадку учасник господарських відносин не вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК Рітейл Груп" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 р. у справі №200/9153/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 р. у справі №200/9153/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення 26 липня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко