Справа № 620/2552/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/2552/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 14.02.2022 через уповноваженого представника за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФУ в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо непризначення йому пенсії - протиправною;

- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 06.04.2020 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування''.

Ухвалою суду від 03.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з тим, в ході дослідження матеріалів справи, судом встановлено таке.

Позивач є громадянином України та 26.03.1999 виїхав за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

До виїзду за кордон та станом на сьогоднішній день пенсія позивачу не призначалась, пенсійних виплат він не отримує.

По досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу, позивач звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою від 20.02.2020 про призначення пенсії за віком.

Листом від 08.09.2020 за №3144-3297/Г-02/8-2500/20 відповідач повідомив представника позивача, що звернення із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є передчасним, оскільки надана ксерокопія посвідчення особи від 10.09.2014, виданого МВС в м. Карміель, яке долучено до звернення, не є документом, що посвідчує громадянство. Відповідно до Порядку №22-1 заяви про призначення пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Враховуючи наведене, представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому серед іншого, просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення йому пенсії; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії, викладене в листі від 08.09.2020; зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з 06.04.2020 (з дати першого звернення за призначенням пенсії), у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок, з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №620/2031/21 адміністративний позов задоволено частково та, зокрема, зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з 06.04.2020 (з дати першого звернення за призначенням пенсії), у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та здійснити виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок, з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (а.с. 85-86).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову про зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію. У цій частині позов задоволено частково. Зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням висновків суду (с.с. 88-93).

Відповідно до матеріалів справи, листами від 29.12.2021 за №2500-0205-8/67823, від 29.12.2021 за №18585-20030/Г-02/8-2500/21, від 24.01.2022 за №1407-294/Г-02/8-2500/22, у зв`язку із надходженням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №620/2031/21, ГУПФУ в Чернігівській області повідомило, що подана представником позивача заява про призначення ОСОБА_1 пенсії не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Також зазначено, що ГУПФУ в Чернігівській області подано касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанції (а.с. 39-48).

Враховуючи зазначене, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення пенсії, зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 06.04.2020 пенсію за віком.

Разом з тим, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із частиною другою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постанові від 22 серпня 2019 року по справі №522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України (зміст яких фактично не змінився після 15 грудня 2017 року), мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту, не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі №816/2016/17.

Суд також враховує висновки Верховного Суду висловлені в постанові від 22.08.2019 року у справі №522/10140/17, відповідно до яких вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Як встановлено судом, за своєю суттю даний спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачем постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №620/2031/21.

При цьому, суд наголошує, що при розгляді справи №620/2031/21 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до поданої 06.04.2020 заяви встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії, представником позивача подано повний пакет документів, оформлених відповідно до вимог Порядку №22-1 (в оригіналах та копіях).

Водночас, колегія суддів звернула увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів поданих для призначення пенсії. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким цим органом оцінка на предмет наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії не надавалася. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

З огляду на те, що уповноважений орган не перевіряв дотримання інших умов для призначення пенсії, зокрема, не з`ясовував та не вирішував питання щодо наявності у позивача трудового стажу, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV, суд апеляційної інстанції зобов`язав ГУПФУ в Чернігівській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до матеріалів справи, ГУПФУ в Чернігівській області не враховало висновки суду апеляційної інстанції, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії не розглянуло, підрахунок трудового стажу позивача не проводило.

Отже, хоча ОСОБА_1 у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання призначити пенсію, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Враховуючи наведене, суд встановив, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в справі закривається, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд вважає за можливе роз`яснити позивачу можливість звернення до суду із клопотанням в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої)

Керуючись статтями 238, 241, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Роз`яснити позивачу, що, відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 26.07.2022.

Суддя С.В. Бородавкіна