Справа № 420/6285/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6285/22

Категорія:

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Одеського окружного адміністративного суду 28 квітня 2022 року до суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 678287,00 грн. по речовій службі, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано накази командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2010 №498, від 07.06.2010 №497, від 05.10.2011 №950, від 05.10.2011 №951, від 14.10.2011 №981, від 01.11.2011 №1035, від 10.05.2012 №497, від 12.08.2013 №914, від 22.08.2013 №950.

Ухвалою від 05 травня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позов військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, засвідчених копій доказів на підтвердження зазначених у позові обставин, доказів сплати 10174,31 грн. судового збору та належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду або доказів звернення до суду з дотриманням строків (з доказами направлення відповідачу).

До суду від позивача за вх. №17124/22 надійшла уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 678287,00 грн. по речовій службі, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано накази командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2010 №498, від 07.06.2010 №497, від 05.10.2011 №950, від 05.10.2011 №951, від 14.10.2011 №981, від 01.11.2011 №1035, від 10.05.2012 №497, від 12.08.2013 №914, від 22.08.2013 №950.

01 червня 2022 року ухвалою продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали та роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду засвідчених копій доказів на підтвердження зазначених у позові обставин, доказів сплати 10174,31 грн. судового збору та належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду або доказів звернення до суду з дотриманням строків (з доказами направлення відповідачу).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_2 про стягнення шкоди - повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Військова частина НОМЕР_1 (НОМЕР_2) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 16.06.2022р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо дотримання військовою частиною строку звернення до суду, не надано належної правової оцінки зазначеним позивачем доводам в обґрунтування підстав для поновлення строку звернення до суду. Зокрема, судом не прийнято до уваги, що особовий склад та представники юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 постійно залучались до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, внаслідок чого з об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах Військової частини НОМЕР_1 у строки, визначені КАС України. При цьому, особовий склад та представники юридичної служби перебували не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які були б потрібні для обґрунтування позовних вимог. Також, однією із причин пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021р. №1092. виданого за результатами проведеного службового розслідування.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано майновий стан позивача, зокрема відсутність у Військової частини НОМЕР_1 фінансування на оплату судового збору в період дії воєнного стану.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а тому відповідно до п.1 п.4 ст.169 КАС України наявні підстави для повернення позову позивачу.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Згідно ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-IX) у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.4 вказаного Закону особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

З аналізу вказаних норм слідує, що особа притягується до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Тобто, зазначеними вище положеннями встановлено строк, протягом якого винна особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності, а не строк, протягом якого особа може звернутися до суду про стягнення матеріальної шкоди, що є різними поняттями та регулюється різними нормами матеріального та процесуального права відповідно.

Таким чином, до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

Аналогічні висновки щодо застосування 3-місячного строку звернення до суду у справах щодо стягнення майнової шкоди викладені у постановах Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №620/1720/20, від 28 січня 2021 року у справі №140/6315/20 та від 24 червня 2021 року у справі №420/4099/20.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач просить стягнути с відповідача матеріальну шкоду в розмірі 678287,00 грн., факт завдання та розмір якої встановлено службовим розслідуванням, за результатом якого видано накази командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2010 №498, від 07.06.2010 №497, від 05.10.2011 №950, від 05.10.2011 №951, від 14.10.2011 №981, від 01.11.2011 №1035, від 10.05.2012 №497, від 12.08.2013 №914, від 22.08.2013 №950.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.

Обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому адміністративним процесуальним законодавством.

При постановленні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем як встановленого ст.122 КАС України строку звернення до суду, так і, загалом, передбаченого ст.4 Закону №160-IX трирічного строку притягнення особи до матеріальної відповідальності, а також відсутність підстав для поновлення першого.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 (НОМЕР_2) посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним позивачем причинам пропуску строку звернення до суду, які є поважними та дають підстави для поновлення такого строку.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта та зазначає, що доводи позивача про неналежне виконанням попередніми начальниками юридичної служби військової частини своїх функціональних обов`язків правомірно не прийнято судом першої інстанції до уваги, оскільки це не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що представники юридичної служби військової частини не перебували у пункті постійної дислокації частини, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини позивач суду не надав.

Крім того, будь-яких доказів на підтвердження залучення особового складу та представників юридичної служби військової частини для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони ні суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Стосовно наданих позивачем до суду копій наказів Військової частини НОМЕР_1 щодо перебування військовослужбовців частини/бригади з правової роботи Військової частини НОМЕР_1 у складів сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганських областях, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були єдиними уповноваженими на звернення до суду з даним адміністративним позовом особами у відповідні періоди, що свідчило б про об`єктивну неможливість їх своєчасного звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції майнового стану позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон №3674), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону №3674).

Вказана норма Закону №3674 кореспондується зі ст.133 КАС України, зокрема, ч.1 даної статті передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то відсутність фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в України до Закону України «Про судовий збір» та/або КАС України не внесено та не змінено порядок сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що п. 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 р. № 590, встановлено черговість здійснення Казначейством та органами Казначейства платежів за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка, однак не передбачено заборону або обмеження щодо проведення платежів зі сплати судового збору. Норми Закону України «Про судовий збір» мають вищу юридичну силу, ніж норми вказаного підзаконного нормативно-правового акту.

До того ж, апелянтом не надано доказів того, що станом на дату закінчення (скасування) воєнного стану в Україні його майновий/фінансовий стан зміниться і належна до сплати сума судового збору буде сплачена.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (п.п. 12 пункту D).

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Суд звертає увагу апелянта на те, що, держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Водночас, право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Враховуючи, що судом першої інстанції забезпечено право апелянта на апеляційне оскарження рішення шляхом надання строку на усунення недоліків апеляційної скарги, у апелянта було достатньо часу для виконання вимог ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що вищезазначені умови, за наявності яких скаржнику можливо було б відстрочити сплату судового збору, відсутні, і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір; позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом та не наведено поважних причин його пропуску, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 26 липня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова