Справа № 440/18751/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2022 року м. ПолтаваСправа №440/18751/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Слуцький О.О.,

від відповідача Біленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЗТК ТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УЗТК ТРЕЙД" (надалі - ТОВ "УЗТК ТРЕЙД", позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач, податковий орган), у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.09.2021 №3 про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2021 року на 3824003,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки при формуванні податкового кредиту зі сплати податку на додану вартість за спірний період позивач у повній мірі дотримався вимог Податкового кодексу України. За твердженням платника податку, здійснення господарських операцій з придбання сільськогосподарської продукції (сої) у ТОВ "ГУД АГРАРІАН" у травні, червні 2021 року з метою її подальшого продажу ТОВ "Глобинський переробний завод" відповідають меті господарської діяльності товариства та підтверджені належними і достовірними документами бухгалтерського обліку, що надані податковому органу під час перевірки, а їх копії додані до позовної заяви.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 3, а.с. 3-5/. Свою позицію мотивував посиланням на доводи, викладені у акті від 28.08.2021 №6543/16-31-07-03-10/43075713 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" з питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Зокрема, зазначив, що перевіркою встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду, у розмірі 3824003,00 грн з огляду на відображення у податковому обліку господарських операцій з придбання у травні, червні 2021 року сої у ТОВ "ГУД АГРАРІАН". Звертав увагу на те, що за умовами договору поставки від 29.04.2021 №29/04/В-21 постачальник є безпосереднім підприємством - виробником сільськогосподарської продукції, тоді як наявна у контролюючого органу податкова інформація свідчить про неможливість вирощення ТОВ "ГУД АГРАРІАН" на наявних у нього у користуванні площах земель (95,144 га) сої кількістю 1612,0 т, реалізованих позивачу у звітному періоді.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

25.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив /т. 3, а.с. 48-52/, у якій представник позивача зазначив, що складені ТОВ "ГУД АГРАРІАН" податкові накладні про поставку ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" сої врожаю 2020 року зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про безпідставність доводів податкового органу про неможливість поставки ним сільськогосподарської продукції власного виробництва у визначених обсягах.

У підготовчому засіданні 10.05.2022 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судових засіданнях 31.05.2022, 29.06.2022 та 14.07.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" зареєстроване як юридична особа 25.06.2019, ідентифікаційний номер 43075713, взяте на облік в органах державної податкової служби як платник податків з 25.06.2019, є платником податку на додану вартість (надалі - ПДВ).

Основний вид діяльності позивача - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21) /т. 1, а.с. 21-28/.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, у період з 11.08.2021 по 19.08.2021 проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" з питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивач не оспорює.

За результатами перевірки складено акт від 28.08.2021 №6543/16-31-07-03-10/43075713 /т. 3, а.с. 6-19/, за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог підпунктів 14.1.36, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу "в" пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, частин першої, третьої статті 9, пункту 2 статті 6 розділу ІІ Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в частині завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду у розмірі 3824003,00 грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області 27.09.2021 сформовано податкове повідомлення рішення №3 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за червень 2021 року на 3824003,00 грн /т. 2, а.с. 234-235/.

Скарга платника податків на зазначене податкове повідомлення-рішення відхилена ДПС України рішенням від 19.11.2021 вих.№26271/6/99-00-06-01-01-06 /т. 2, а.с. 237-244, 245-249/.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 27.09.2021 №3, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

У силу підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пункт 198.1 статті 198 ПК України встановлює, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом першим пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

А відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону передбачає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності формування позивачем податкового кредиту за результатами відображення у бухгалтерському і податковому обліку фінансового результату господарських операцій з ТОВ "ГУД АГРАРІАН" за травень та червень 2021 року.

Так, ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" у травні та червні 2021 року, мало господарські відносини з ТОВ "ГУД АГРАРІАН" на підставі договору поставки від 29.04.2021 №29/04/В-21, за умовами якого постачальник (ТОВ "ГУД АГРАРІАН") зобов`язувався поставити покупцеві (ТОВ "УЗТК ТРЕЙД") сільськогосподарську продукцію в асортименті, за ціною, кількістю та якістю на умовах, узгоджених сторонами у відповідних додатках до цього договору, що укладаються окремо на кожну партію товару /т. 1, а.с. 29-34, т. 3, а.с. 23-26/.

У пункті 1.2 Договору постачальник підтвердив, що він є безпосереднім підприємством-виробником сільськогосподарської продукції, поставка якої є предметом Договору, у розумінні пункту 209.6 статті 209 ПК України.

До матеріалів справи залучені копії додатків до договору поставки, у яких сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну, загальну вартість, умови та термін поставки, а також вимоги до якості /т. 1, а.с. 35-47, т. 3, а.с. 27-33/.

Загалом, як встановив відповідач у ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "УЗТК ТРЕЙД", упродовж травня та червня 2021 року договірними сторонами задокументовано поставку сої врожаю 2020 року кількістю 1612,0 т, загальною вартістю 31138310,60 грн, у т.ч. ПДВ - 3824003,08 грн.

На підтвердження виконання господарських зобов`язань за договором поставки від 29.04.2021 №29/04/В-21 позивач посилався на залучені до матеріалів справи копії податкових, видаткових та товарно-транспортних накладних, платіжних доручень /т. 1, а.с. 48-149, 174-260/.

Також позивач звертав увагу на те, що придбана у ТОВ "ГУД АГРАРІАН" сільськогосподарська продукція поставлена ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" на адресу ТОВ "Глобинський переробний завод" на підставі договорів поставки від 13.05.2021 №12/05/2021-С, від 18.05.2021 №17/05/2021-С, від 19.05.2021 №23/05/2021-С, від 25.05.2021 №32/05/2021-С, від 26.05.2021 №33/05/2021-С, від 28.05.2021 №45/05/2021-С, від 31.05.2021 №52/05/2021-С, від 01.06.2021 №02/06/2021-С, від 04.06.2021 №24/06/2021-С, від 11.06.2021 №29/06/2021-С, від 15.06.2021 №30/06/2021-С, 17.06.2021 №35/06/2021-С /т. 2, а.с. 1-94/, на підтвердження чого позивач посилався на залучені до матеріалів справи копії видаткових накладних з актами перерахунку ціни, довіреностей, податкових накладних з витягами з Єдиного реєстру податкових накладних /т. 2, а.с. 95-198/.

Натомість відповідач звертав увагу на те, що за договором поставки від 29.04.2021 №29/04/В-21 ТОВ "ГУД АГРАРІАН" гарантувало, що є безпосереднім підприємством - виробником сільськогосподарської продукції (сої врожаю 2020 року), поставленої позивачу.

Загалом у травні - червні 2021 року ТОВ "ГУД АГРАРІАН" мало відвантажити позивачу 1612,0 т сої.

При цьому, наявна у контролюючого органу податкова звітність ТОВ "ГУД АГРАРІАН" з плати за землю свідчить, що у користуванні позивача у 2020 році перебувало 95,144 га земель.

Посилаючись на дані Державної служби статистики України про середню врожайність сої в Україні за 2020 рік у розмірі 2,1 т з 1 га, відповідач стверджував, що для вирощення 1612,0 т сої необхідно 767,6 га, що значно перевищує наявну кількість землі у ТОВ "ГУД АГРАРІАН".

Також відповідач зазначав, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач у 2020 році був суборендарем земельної ділянки площею 197,1879 га.

Однак, право користування зареєстроване 09.06.2020, тоді як посів сої здійснюється у період з третьої декади квітня по першу декаду травня, що виключає можливість використання цих земель для здійснення посівів сільськогосподарської продукції саме ТОВ "ГУД АГРАРІАН".

За наведених обставин податковий орган дійшов висновку про неможливість реалізації ТОВ "ГУД АГРАРІАН" у травні, червні 2021 року позивачу сої власного врожаю 2020 року в обсягах, визначених у наданих на перевірку первинних документах.

На противагу доводам податкового органу позивач посилався на договір від 10.02.2020 №СП 10/02/2020 про спільну діяльність без об`єднання вкладів, укладений між ТОВ "ГУД АГРАРІАН" та ТОВ "Перемога", за умовами якого сторони зобов`язувалися спільно діяти на взаємовигідних умовах для досягнення спільних господарських (комерційних) цілей і отримання прибутків, проводити спільне фінансування програм по спільному вирощуванню продукції рослинництва і тваринництва на виробничих площах /т. 1, а.с. 150-153/.

Зокрема, позивач звертав увагу на те, що за умовами згаданого договору ТОВ "Перемога" зобов`язувалося передати для спільної діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції 3249,4208 га орної землі згідно додатку 1 до договору /т. 1, а.с. 154-173/.

Оцінюючи повідомлені учасниками справи обставини суд виходить з таких міркувань.

Суд зауважує, що під терміном "господарська діяльність" з метою застосування норм Податкового кодексу України розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Законом України від 16.01.2020 №466-ІХ підпункт 14.1.231 доповнено, зокрема абзацом другим такого змісту: "Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому".

Застосовуючи норму підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України у системному зв`язку з нормою підпункту 14.1.36 названого Кодексу, Верховний Суд (зокрема, але не виключно у постановах від 12.03.2019 (справа №826/14489/16), від 19.04.2019 (справа №803/236/15-а), від 21.10.2019 (справа №0540/7843/18-а), від 09.10.2020 (справа №826/11085/18), від 18.11.2021 (справа №815/1057/15)) сформулював висновок, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. У той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

У постанові від 23.04.2019 у справі №804/6788/14 Верховний Суд, розвиваючи судову доктрину розумної економічної причини (ділової мети), зробив такий висновок: "…із визначеного в Податковому кодексі України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення, економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Відповідно, позбавлена розумної економічної причини операція, що збільшує витрати платника податку за наявності об`єктивної можливості до їх скорочення".

Аналізуючи обставини вчинення спірних господарських операцій, суд звертає увагу на таке.

Позивач позиціонує себе молодою, новітньою компанією європейського зразка, основним напрямком діяльності якої є оптова торгівля зерновими, олійними і бобовими культурами (http://ugtc.com.ua/).

За господарськими операціями з ТОВ "ГУД АГРАРІАН" позивач стверджує про придбання у травні, червні 2021 року сільськогосподарської продукції (сої власного врожаю 2020 року) в об`ємах, що відповідають оптовим (1612,0 т).

При цьому соя, про придбання якої у ТОВ "ГУД АГРАРІАН" зазначає позивач, відразу мала доставлятись на адресу ТОВ "Глобинський переробний завод" (м. Глобине, вул. Володимирська, 203), про що свідчать залучені до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних /т. 1, а.с. 49, 51, 55, 57, 59, 61, 63, 65, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 81, 83, 85, 87, 89, 93, 95, 97, 99, 101, 103, 105, 107, 109, 111, 112, 113, 115, 116, 118, 119, 121, 122, 124, 125, 127, 128, 130, 131, 133, 134, 136, 137, 139, 140, 142, 143, 145, 146, 148, 149/.

Порівняння відомостей про ціну придбання сої у ТОВ "ГУД АГРАРІАН" та вартість її реалізації ТОВ "Глобинський переробний завод" свідчить про те, що товарна націнка загалом не перевищувала 1%. Зокрема, за видатковими накладними від 30.05.2021 №№ 73, 74, 75, 76 ТОВ "ГУД АГРАРІАН" мало відвантажити загалом 146,38 т сої вартістю 17325,00 грн за одну тону (без ПДВ) /т. 1, а.с. 48, 50, 52, 54/, тоді як вартість реалізації сої позивачем на підставі видаткової накладної від 30.05.2021 №286 /т. 2, а.с. 95/ визначена у розмірі 17456,15 грн (без ПДВ). Тобто різниця вартості однієї тони сої становить всього 131,15 грн або 0,757 %. Подібне стосується й інших поставок.

До того ж, договорами поставки, укладеними позивачем з ТОВ "Глобинський переробний завод", передбачено, що товар мав постачатись на умовах DAP (Інкотермс-2010), за якими вартість доставки сплачує продавець, тобто ТОВ "УЗТК ТРЕЙД".

Суд нагадує, що товар безпосередньо мав доставлятись від ТОВ "ГУД АГРАРІАН" до ТОВ "Глобинський переробний завод", отже витрати з доставки товару у такому випадку ніс позивач.

Наведене у своїй сукупності ставить під сумнів наявність у спірних відносинах розумних економічних причин їх вчинення, а саме - отримання доходу позивачем.

Окрім того, суд погоджується з доводами податкового органу про неможливість вирощення безпосередньо ТОВ "ГУД АГРАРІАН" сої в обсягах, відображених у наданих позивачем документах.

Так, за даними Державної служби статистики України (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2020/sg/ovuzpsg/Arh_ovuzpsg_2020_u.html) станом на 01.12.2020 середня врожайність сої на підприємствах України становила 21,8 ц/га.

Отже, для вирощування 1612,0 т сої необхідно щонайменше 740,0 га ріллі.

Натомість, у користуванні ТОВ "ГУД АГРАРІАН" у 2020 році перебувало 95,144 га земель, саме за відповідну площу ним сплачені податкові зобов`язання з плати за землю.

Право користування земельною ділянкою площею 197,1879 га ТОВ "ГУД АГРАРІАН" зареєстроване 09.06.2020, тоді як посів сої здійснюється у період з третьої декади квітня по першу декаду травня, що свідчить про неможливість використання цих земель для вирощування сої.

Стосовно посилань позивача на договір від 10.02.2020 №СП 10/02/2020 про спільну діяльність без об`єднання вкладів, укладений між ТОВ "ГУД АГРАРІАН" та ТОВ "Перемога", за умовами якого сторони зобов`язувалися спільно діяти на взаємовигідних умовах для досягнення спільних господарських (комерційних) цілей і отримання прибутків, проводити спільне фінансування програм по спільному вирощуванню продукції рослинництва і тваринництва на виробничих площах /т. 1, а.с. 150-153/, суд зауважує, що такий договір не надавався на перевірку.

Згідно з абзацом першим пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Оскільки згаданий договір укладено у простій письмовій формі (що виключає можливість проведення перевірки дійсності його укладення датою, зазначеною у договорі), на перевірку він не надавався, суд не приймає цей договір у якості належного доказу у справі.

До того ж, суд звертає увагу на те, що за умовами договору поставки від 29.04.2021 №29/04/В-21, якщо постачальник є виробником сільськогосподарської продукції, він зобов`язаний надати форми державного статистичного спостереження 4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур", 29-сг "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду" (пункт 4.2 Договору) /т. 1, а.с. 31/.

Проте залучені до матеріалів справи копії документів не містять відомостей про виконання постачальником цього обов`язку та перевірку позивачем походження сільськогосподарської продукції.

На податкову перевірку та у ході розгляду справи у суді відповідні відомості не надавались.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що на перевірку позивач не надавав відомості про відповідність якісних характеристик продукції вимогам, визначеним у додатках до договору поставки від 29.04.2021 №29/04/В-21 /т. 1, а.с. 35-47/.

Перевіряючи наявність ділової мети у спірних господарських операціях суд також витребував у сторін відомості про сплату позивачем у 2020-2021 роках податків та зборів, адже Верховний Суд у вже згаданій вище постанові від 23.04.2019 у справі №804/6788/14 звернув увагу на те, що наявність ділової мети у господарській діяльності платника податків полягає, зокрема, у перевірці того, чи не спрямовані відповідні господарські операції виключно на зменшення податкового навантаження платника податків.

Отож, за наданою податковим органом інформацією ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" у 2020, 2021 роках податок на прибуток та ПДВ до бюджету не сплачувався з огляду на від`ємне значення об`єкта оподаткування /т. 3, а.с. 120-122/.

Відповідна інформація підтверджена і представником позивача у наданих до суду письмових поясненнях /т. 3, а.с. 124, 125/.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що операції з поставки сої у травні, червні 2021 року були відображені позивачем у бухгалтерському та податковому обліку з метою отримання податкових вигод та не мали на меті реального набуття активів у власність задля їх використання у господарській діяльності підприємства з метою отримання прибутку.

За вищевикладених обставин, суд погоджується з доводами податкового органу щодо безпідставності формування ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" податкового кредиту за спірний період внаслідок відображення операцій з придбання у ТОВ "ГУД АГРАРІАН" сої загальною вартістю 31138310,60 грн, у т.ч. ПДВ - 3824003,08 грн, що призвело до завищення платником від`ємного значення ПДВ за червень 2021 року на суму 3824003,08 грн.

Надані позивачем до матеріалів справи документи (договори поставки, податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні, довіреності) у своїй сукупності не підтверджують реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів з метою їх використання в своїй господарській діяльності.

Суд зауважує, що формально складені первинні документи не можуть слугувати належною підставою для формування даних податкового обліку.

Такий висновок наведений, зокрема у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №813/1910/16.

Посилання представника позивача, що виписані ТОВ "ГУД АГРАРІАН" податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних без застосування процедури зупинення їх реєстрації у контексті спірних відносин суд визнає безпідставними, адже Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, від 23.10.2018 у справі №822/1817/18, від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18, від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а) неодноразово звертав увагу на те, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Отже, безпосереднє встановлення змісту господарської операції, перевірка правомірності її відображення у податковому обліку та формування платником податків внаслідок цього показників податкової звітності щодо розрахунків з бюджетом є можливою лише за результатами контрольних заходів, що проводяться податковими органами.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач у ході розгляду справи довів правомірність висновків податкової перевірки як підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Натомість, позивач, всупереч вимогам частини першої статті 9, частини першої статті 77 КАС України, не надав суду доказів на спростування висновків податкового органу про порушення ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" вимог податкового законодавства.

Спірні рішення податкового органу відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України, є правомірними та обґрунтованими.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини, беручи до уваги вищенаведені норми права, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 22700,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 08.12.2021 №10102 /т. 2, а.с. 250/. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /т. 2, а.с. 251/.

Відповідач доказів понесення судових витрат під час розгляду цієї справи суду не надав.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності витрат доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 71-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УЗТК ТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга в електронній формі подається через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд" безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а у паперовій формі через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 липня 2022 року.

Суддя О.О. Кукоба