Справа № 580/4380/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4380/21 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Висоцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БУМКОРН" до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУМКОРН" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товарів від 24.02.2021 №100000/2021/200003/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA100710/2021/00053 від 24.02.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2020 року між ТОВ «БУМКОРН», Україна та «LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED», Китай, укладено контракт №1/20.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 зазначеного контракту продавець передає, а покупець приймає та оплачує товар на умовах, зазначених у контракті. Згідно п. 1.2. товаром за контрактом є іграшки й інші товари, зазначені у інвойсах на кожну партію товару. Відповідно до п. 3.1 контракту умовами оплати поставленого товару є: на протязі 364 дні з дня митної очистки товару, якщо інше не обумовлено в інвойсі на поставку конкретної партії товару.

Відповідно до комерційного інвойсу № SНА20210104 від 05.01.2021 загальна вартість товару склала 26 731,520 доларів США (кількість ящиків 503, вага нетто 11456 кг, вага брутто 12400 кг). Умови поставки CPT-Україна, Черкаська область, п.м.т. Ольшана. Контейнер TGBU 6267772. Страхування вантажу не проводилося.

19.02.2021 року на адресу ТОВ «БУМКОРН» (Позивача) надійшов контейнер за коносаментом SHA20210104 за вищезазначеним контрактом.

Згідно звіту № 377780 про зважування контейнеру TGBU 6267772 від 19.02.2021 року вага вантажу з упаковкою (брутто) склала 12480 кг.

19.02.2021 року о 20 год. 30 хв. Одеська митниця ДМС України ініціювала проведення фізичного огляду товарів (часткового) з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям) зазначеному у товаросупровідних документах.

В результаті огляду складено акт № N-500040/2021/0621 від 19.02.2021 року про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, в якому вказано, що проведено митний огляд товару з частковим вивантаженням та розпакуванням пакувальних місць. Повного перерахунку місць не проводилось. У оглянутих місцях опис товарів візуально відповідає заявленому у ЕЕ та ТСД. Згідно акту зважування № 377780 від19.02.2021 вага брутто складає 12 480 кг. При випуску товарів у вільний обіг рекомендовано звернути увагу на опис та класифікацію товарів згідно УКТЗЕД, маркування, вагові, кількісні характеристики.

24.02.2021 року представником позивача декларантом ТОВ «ГАРАНТВНЕШТОРГ» Охота Н.Г. подано митну декларацію № UA 100710/2021/501655 та документи, що підтверджують митну вартість товарів та метод її визначення за ціною договору відповідно до п.1 ст. 58 Митного кодексу України.

Для митного оформлення надано наступні додатки: сертифікат відповідності ВВ № UA.PS.000482-21 від 23.02.2021; пакувальний лист № б/н від 05.01.2021; комерційний інвойс № SHA20210104 від 05.01.2021; Коносамент (bill of lading) (комбінований транспорт) ідентифікаційний №ZIMUNGB 1085246 (порт загрузки Ningbo (Китай) порт розвантаження Одеса (Україна); товаро-транспортна накладна автоперевезення CMR № 777 (Одеса-Вільшана) (відправникWE INTERNATIONAL CO. LIMITED отримувач TOB «Бумкорн»); декларація про походження товару - інвойс № SHA20210104; акт № N-500040/2021/0621 від 19.02.2021 про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; прайс-лист виробника товару № б/н від 04.01.2021; зовнішньоекономічний контракт № 1/20 від 01.02.2020; додаткова угода № 1 від 04.01.2021 до контракту (№1/20 від 01.02.2020); договір про надання послуг митного брокера № 7/86 від 13.07.2018; вагова описова довідка вантажу № 1 від 22.02.2021 (що надходить на адресу ТОВ «БУМКОРН» згідно контракту № 1/20 від 01.02.2020; декларація про відповідність № UA.TR.D.00521-21 від 23.02.2021; звіт про зважування № 377780 від 19.02.2021; лист ТОВ «БУМКОРН» № 120 від 19.02.2021 «страхування вантажу не проводилося».

Відповідно до графи 22 митної декларації № UA 100710/2021/501655 заявлена митна вартість товарів склала 26 731,52 доларів США.

24.02.2021 року декларантом отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA100710/2021/00053 з тих підстав, що під час декларування митної вартості декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість, чим порушено вимоги ч.2 статті 52 та ч. 21 статті 58 та ч. 1 ст. 53, ст. 368 Митного кодексу України. В наданих декларантом документах відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Обраний декларантом метод не відповідає умовам зазначеним в ст. 58 глави 9 Митного кодексу України. Застосування методу визначення митної вартості за ціною угоди неможливо. На підставі п. 3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України митниця відмовила у митному оформленні товару.

Відповідач прийняв рішення про визначення митної вартості товарів від 24.02.2021 року № UA 100000/2021/200003/2. Відповідно до вказаного рішення митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних товарів відповідно до ст. 60 Митного кодексу України та склала 47 022,62194 Доларів США.

Підставами для відмови у визнанні заявленої митної вартості відповідач зазначає, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності та декларантом не підтверджено заявлену митну вартість товарів, зокрема:

- відповідно до наданого до митного оформлення коносаменту, зазначено судно «MSC AMSTERDAM FT052 W», однак до митного оформлення заявлено транспортний засіб на кордоні «MSC AMSTERDAM»;

- відповідно до наданого до митного оформлення звіту про зважування від 19.02.2021 зазначено лінію «ZIM Intergrated Shipping Servise», що відрізняється від відомостей зазначених в коносаменті «ROCKY INTERNATIONAL LLC;

- відповідно до наданого до митного оформлення звіту про зважування, зазначено вагу вантажу з пакування - 12 480 кг, що відрізняється від заявлених до митного оформлення даних щодо ваги товару та вагових даних відповідно до наданого до митного оформлення пакувального листа та інвойсу - 12 400 кг брутто;

- відповідно до п. 3.2. контракту № 1/20 зазначено, якщо в країні вантажоотримувача виявлено факт невідповідності кількості або асортименту товару даним заявленим в інвойсі, продавець зобов`язаний надати уточнюючий інвойс на фактично поставлений товар. З врахуванням норм cт. 49 Митного кодексу України (митна вартість товару базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті) на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару.

- в наданому до митного оформлення коносаменті, зазначено «Freight prepared» (фрахт оплачено), однак наведена фраза надрукована шрифтом відмінним від шрифту яким надруковано коносамент, що свідчить про внесення відомостей (щодо оплати фрахту) до коносаменту після його складання та про можливі підробки документу;

- враховуючи рівень заявленої митної вартості деяких товарів (наприклад, товар № 21 митна вартість - 0,67 дол. США/кг) здійснення такої зовнішньоекономічної операції (враховуючи вартість сировини, витрат на виробництво, вартість навантажувальних робіт та вартість транспортування до місця призначення (смт. Вільшана) є недоцільним.

Як зазначено в оскарженому рішенні, в ході проведення консультацій встановлено, що у декларанта та у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень cт. 59 Митного кодексу України. Водночас, наявна цінова інформація щодо митної вартості подібних товарів у митному відношенні в максимально наближений період. Отже, в результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів №№1,2,4,5,6,7,9,10,14,16,18,19,20,21,22,23 визначено за другорядним методом визначення митної вартості, відповідно до положень cт. 60 Митного кодексу України (за ціною угоди щодо подібних товарів)

При коригуванні за основу взято митні вартості на подібні товари, оформлені у митному відношенні за іншими митними деклараціями.

Позивач не погодився з вищезазначеним рішенням та відповідно до п. 7 ст. 55 Митного кодексу України звернувся до відповідача з заявою від 16.03.2020 року про випуск товарів у вільній обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених декларантом та сумою платежів, визначених митницею.

25.02.2021 року товар було випущено у вільний обіг за електронною митною декларацією № UA 100710/2021/501767 з забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, згідно з заявленою декларантом митною вартістю товарів та сумою митних платежів, визначених митницею.

Сума фінансової гарантії склала 163 130,75 (сто шістдесят три тисячі сто тридцять грн. 75 коп.), а саме 13 156,44 грн. мито і 149974,31 грн. ПДВ.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Митного кодексу України (далі МК України), при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів (ч. 7 ст. 257 МК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1)заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2)відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3)відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4)відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5)відомості про товари: а)найменування; б)звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в)торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Частиною 2, 3 ст. 58 МК України унормовано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням (ч. 10 ст. 58 МК України).

В силу положень ч. 5, 6 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно аналізу ст. 53 МК України, законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Разом з цим, згідно норм ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З наведеного вбачається, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи, митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між імпортером товару та його контрагентом. Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати саме ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31 березня 2015 року №21-53а15, №21-127а15 та №805/778/13-а від 16 липня 2016 року.

Отже, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів, а саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви обґрунтовані, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числове визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що декларантом до митного оформлення подано документи, які підтверджують мину вартість товару за першим методом - щодо ціни договору. Надані документи не містять неточностей та суперечностей.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Щодо доводів митного органу щодо різниці у вазі товару, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «БУМКОРН» звернулось із листом № 2401/21 від 24.02.2021 року до ТОВ «Транспортна компанія Бласко», яке здійснювало перевезення вантажу щодо невідповідності ваги в акті зважування відносно інвойсу CMR № 777, на що листом від 26.02.2021 року отримано відповідь вага брутто внаслідок зважування шляхом заїзду транспортного засобу з контейнером на вантажну естакаду склала 29680 кг. Вага порожнього автотранспорту розрахована за трафаретом і зазначена у 13500 кг, без урахування заправки дизельним паливом (100л), вага контейнеру з вантажем 16 180 (вага порожнього контейнеру по трафарету 3700кг), таким чином вага вантажу з упаковкою зазначено у 12480кг, тобто на 80 кг більше ніж зазначено у товаросупровідних документах на товар. Тобто, саме 100 л дизельного палива є причиною збільшення ваги.

Щодо викладеного в оскарженому рішенні твердження про невідповідність кількості та асортименту товару, колегія суддів зазначає, що позивачем через митний кордон перевозився не ваговий товар, а товар який має кількісні та якісні характеристики - дитячі іграшки, брелки, сумки, тощо, тому різниця у вазі не може слугувати підставою для твердження про невідповідність кількості та асортименту. Відповідач мав зазначити яких саме товарів не вистачає по кількості чи вказати надлишок таких товарів, однак рішення таких відомостей не містить.

Посилання митного органу на можливі ознаки підробки відомостей в коносаменті щодо оплати фрахту, є безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами чи висновками експерта, і є лише припущенням.

В оскарженому рішенні митним органом вказано, що враховуючи рівень заявленої митної вартості деяких товарів (наприклад, товар № 21 митна вартість - 0,67 дол. США/кг) здійснення такої зовнішньоекономічної операції (враховуючи вартість сировини, витрат на виробництво, вартість навантажувальних робіт та вартість транспортування до місця призначення (смт. Вільшана) є недоцільним.

Отже, митним органом надано оцінку можливій доцільності ввезення товарів на митну територію України, однак відповідач не вказав якими законодавчими нормами йому надані такі повноваження, а також не зазначив про наявність права на використання оціночних суджень під час визначення митної вартості товарів. Доказів на підтвердження такого припущення митний орган не надав.

Сама по собі наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, не є підставою для застосування другорядних методів визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14 зазначив, що суди повинні враховувати, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС Державної фіскальної служби України інформація про вантажну митну декларацію, на яку орган доходів і зборів посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України.

Згідно ч. 1ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Колегія суддів звертає увагу, що крім номера та дати митних декларацій, які взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Посилання відповідача на застосування другорядного методу визначення митної вартості товару, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, суперечать ст. 57 МК України та спростовується матеріалами справи, оскільки всі вихідні дані та документи для визначення вартості товару за основним методом позивачем надані до митної декларації.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки на час прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про визначення митної вартості товарів, у відповідача були відсутні підстави, передбачені частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, як наслідок відповідні рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 25 липня 2022 року.