Справа № 420/6392/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/6392/19

Головуючий в І інстанції: Цховребова М.Г.

Дата та місце ухвалення рішення: 04.01.2022 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромстрой» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромстрой» (з урахуванням документів, наданих на усунення недоліків позовної заяви, та ухвали суду від 28.12.2021 року про заміну відповідачів) до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № , від 16.05.2019 року № , № , № .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 16 травня 2019 року № форми «ПН», № форми «ПС», № форми «Д». Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.09.2019 року № форми «Р».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представником позивача подані письмові пояснення, в яких останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

В період з 27.03.2019 року по 09.04.2019 року, на підставі наказу від 07.12.2018 року № 9704 та направлень від 21.12.2018 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромстрой» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.09.2018 року і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.07.2016 року по 30.09.2018 року, за результатами якої складено акт від 16.04.2019 року № 690/15-32-14-05/32986656/12.

Згідно акту перевірки копію наказу на перевірку вручено під розписку 26.12.2018 року директору ТОВ «Укрпромстрой» Чухрій Р.Г.

Також, з направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 26.12.2018 року директора ТОВ «Укрпромстрой» Чухрій Р.Г. та 27.03.2019 року головного бухгалтера Заводько І.В.

Зазначені обставин жодним чином не спростовуються та не заперечуються позивачем.

В ході перевірки, зокрема, встановлено, що ТОВ «Укрпромстрой» у рядку 5 Декларації з податку на додану вартість та у Додатку 6 до Декларації задекларовано обсяги постачання (без податку на додану вартість) всього у сумі 3213412 грн., у тому числі по періодах: грудень 2016 року у сумі 838380 грн., вересень 2017 року у сумі 64944 грн., грудень 2017 року у сумі 2310088 грн., де задекларовано «операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, звільняються від оподаткування» та застосовано податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 розділу V Податкового кодексу України.

Також, відповідач встановив, що підприємством надано звіт про суми податкових пільг за 3 квартал 2017 року від 03.05.2018 року № , де вказано: код пільги згідно з довідником пільг 14060423, задекларовано найменування податкової пільги - звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання житла (об`єктів житлового фонду), крім їх першого постачання, якщо інше не передбачено даним підпунктом, операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, звільняються від оподаткування ПДВ.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Укрпромстрой» (Підрядник) укладено договір підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ на роботи з реконструкції будівлі № 507 під 45-квартирний будинок: Одеська область, місто Котовськ, вул. Самборського, (шифр Б/Ш), з Міністерством оборони України в особі начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України Мироненко Андрія Григоровича (Замовник).

В акті перевірки відповідач дійшов висновку, що операції з реконструкції нежитлових приміщень не є постачанням житла у розумінні підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України.

З огляду на викладене, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Укрпромстрой», на порушення п. 187.1 ст. 187, пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197, пп. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України, не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою, не складено зведену податкову накладну та не зареєстровано її в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, на загальну суму ПДВ у розмірі 642683 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки та рішення ДФС України від 01.08.2019 року про результати розгляду скарги ТОВ «Укрпромстрой», податковим органом винесені наступні податкові повідомлення рішення:

- від 16.05.2019 року № про застосування штрафу у сумі 321341 грн. (50% від 642683 грн.);

- від 20.09.2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість: за основним зобов`язанням у сумі 642682 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 160671 грн.

Також, згідно наведених висновків акту перевірки, відповідачем винесені наступні податкові повідомлення рішення:

- від 16.05.2019 року № , яким за неподання звітів про суми податкових пільг за 4 квартал 2016 року та 4 квартал 2017 року, на підставі п. 120.1 ст. 120 ПК України, застосовано штраф у сумі 340 грн.;

- від 16.05.2019 року № , згідно п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, застосовано штраф у сумі 510 грн., внаслідок порушень п. 176.2 ст. 176, п. 119.2 ст. 119 ПКУ, у зв`язку з тим, що ТОВ «Укрпромстрой» за перевіряємий період у звітах за формою 1-ДФ відображено не всі дані про суми доходу, отримані фізичними особами підприємцями, від здійснення ними підприємницької або незалежної професійної діяльності, за ознакою доходу « 157», а саме: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України та ухвал суду про витребування, зокрема, належним чином засвідчених копій усіх доказів-підстав правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в тому числі: направлень ГУДФС в Одеській області від 21.12.2018 року №№ 11579/14-05 11584/14-05, від 26.03.2019 року № 1826/14-05 та доказів їх пред`явлення або надіслання позивачу, наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.12.2018 року № 9704 та доказів його вручення/надіслання позивачу, затвердженого плану документальної перевірки, як додатку 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною, тощо, на які йде посилання в акті перевірки, як на підстави проведення цієї перевірки, за результатами якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідачем суду не подано.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність проведення документальної планової виїзної перевірки позивача.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що висновки про встановлене порушення здійснені відповідачем лише на підставі аналізу даних податкових декларацій та звітності, поданих позивачем, зі змістом договору підряду № 303/36/373 УКБ від 28.12.2015 року та пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України, що, на думку суду першої інстанції, свідчить про те, що висновки відповідача про встановлені порушення по податку на додану вартість не відповідають вимогам щодо законодавчо визначених підстав для їх здійснення.

Крім того, вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав (фактичних і юридичних) для звільнення від оподаткування операції за договором підряду № 303/36/373 УКБ на роботи з реконструкції будівлі № 507 під 45-квартирний житловий будинок: АДРЕСА_1 від 28.12.2015 р., укладеного між Міністерством оборони України, як Замовником, та позивачем, як Підрядником, відповідно до п. 197.15 ст. 197 ПК України.

При цьому, суд першої інстанції також дійшов висновку, що допущена позивачем помилка у поданих ним деклараціях щодо посилання на пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України, як на підставу звільнення від оподаткування, не призвела до заниження податкових зобов`язань з ПДВ.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 16 травня 2019 року № , суд першої інстанції зазначив, що цим ППР встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ шістсот сорок дві тисячі шістсот вісімдесят дві грн., у зв`язку з чим, попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунків коригування у строк, визначений пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України, та згідно зі статтею 120-1 ПК України застосовано штраф в розмірі 50% у сумі триста двадцять одна тисяча триста сорок одна грн.

Разом з цим, суд першої інстанції вказав на те, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 16 травня 2019 року № не конкретизовано пункт статті 201 ПК України, за порушення вимог якого прийнято це рішення.

Наведені висновки суду першої інстанції стали підставою для прийняття судом рішення про скасування вказаного ППР.

Окрім наведеного, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не зазначено (не конкретизовано), які саме дані, про які саме суми доходу, отримані фізичними особами підприємцями, від здійснення ними підприємницької або незалежної професійної діяльності, за ознакою доходу « 157», а саме: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ), не відображено позивачем за перевіряємий період у звітах за формою 1-ДФ, а також, на підставі яких саме документів, передбачених пп. 75.1.2 п. 7.1 ст. 75 ПК України, встановлено такі обставини та з яких саме законодавчо визначених підстав, передбачених ст. 83 ПК України, здійснено висновки про зазначене порушення.

Крім того, суд першої інстанції заначив, що згідно з висновками акта перевірки № 690/15-32-14-05/32986656/12 від 16.04.2019 року та прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення від 16 травня 2019 року № форми «Д», відповідачем встановлено порушення, зокрема, п. 176.2 ст. 176 ПК України, однак, п. 176.2 ст. 176 ПК України містить п`ять підпунктів (від «а» до «ґ»).

Наведені висновки суду першої інстанції стали підставою для прийняття судом рішення про скасування вказаного ППР.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 16 травня 2019 року № , суд першої інстанції зазначив, що згідно зі змістом цього податкового повідомлення-рішення, Головне управління ДФС в Одеській області повідомило позивача, що на підставі акта перевірки № 690/15-32-14-05/32986656/12 від 16.04.2019 року встановлено порушення пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України та застосовано штрафні санкції на підставі п. 120.1 ст. 120 ПК України у сумі 340 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав на те, що згідно з висновками акту перевірки № 690/15-32-14-05/32986656/12 від 16.04.2019 року, встановлено порушення позивачем п. 46.1 ст. 46, п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зазначив наступне: в висновках акта перевірки не зазначено (не конкретизовано), в чому саме полягає порушення позивачем п. 46.1 ст. 46, п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України; акт перевірки не містить висновків про порушення позивачем пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України.

Наведені висновки суду першої інстанції стали підставою для прийняття судом рішення про скасування вказаного ППР.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Згідно ст. 185 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.п. 187.1, 187.7 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

Статтями 193, 194 ПК України передбачено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків по операціях з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України; постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Податок становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

В свою чергу, операції, звільнені від оподаткування, визначені у ст. 197 ПК України.

Так, згідно пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України звільняються від оподаткування операції з постачання житла (об`єктів житлового фонду), крім їх першого постачання, якщо інше не передбачено цим підпунктом.

У цьому підпункті перше постачання житла (об`єкта житлового фонду) означає: а) першу передачу готового новозбудованого житла (об`єкта житлового фонду) у власність покупця або постачання послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) із спорудження такого житла за рахунок замовника; б) перший продаж реконструйованого або капітально відремонтованого житла (об`єкта житлового фонду) покупцю, який є особою, іншою, ніж власник такого об`єкта на момент виведення його з експлуатації (використання) у зв`язку з такою реконструкцією або капітальним ремонтом, або постачання послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) на таку реконструкцію чи капітальний ремонт за рахунок замовника.

Норми цього підпункту поширюються також на перший продаж дачних або садових будинків, а також будь-яких інших об`єктів власності, зареєстрованих згідно із законодавством як житло (житловий фонд).

Операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, звільняються від оподаткування.

Як встановлено відповідачем в ході перевірки та не оспорюється позивачем, ТОВ «Укрпромстрой» у рядку 5 Декларації з податку на додану вартість та у Додатку 6 до Декларації задекларовано обсяги постачання (без податку на додану вартість) всього у сумі 3213412 грн., у тому числі по періодах: грудень 2016 року у сумі 838380 грн., вересень 2017 року у сумі 64944 грн., грудень 2017 року у сумі 2310088 грн., де задекларовано «операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, звільняються від оподаткування» та застосовано податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 розділу V Податкового кодексу України.

Також, відповідач встановив, що підприємством надано звіт про суми податкових пільг за 3 квартал 2017 року від 03.05.2018 року № , де вказано: код пільги згідно з довідником пільг 14060423, задекларовано найменування податкової пільги - звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання житла (об`єктів житлового фонду), крім їх першого постачання, якщо інше не передбачено даним підпунктом, операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, звільняються від оподаткування ПДВ.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Укрпромстрой» (Підрядник) укладено договір підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ на роботи з реконструкції будівлі № 507 під 45-квартирний будинок: Одеська область, місто Котовськ, вул. Самборського, (шифр Б/Ш), з Міністерством оборони України в особі начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України Мироненко Андрія Григоровича (Замовник).

Згідно п.п. 1, 3, 11 вказаного Договору, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи з реконструкції будівлі № 507 під 45 - квартирний житловий будинок: АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації і умов Договору.

Власником об`єкта будівництва є Замовник. Обсяги закупівлі робіт будівництва Об`єкту можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків Замовника.

Договірна ціна робіт з будівництва об`єкта, не враховуючи витрат Замовника, встановлюється динамічною і складає 12973464 грн., в тому числі ПДВ 1547713 грн.

Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів спеціального (загального) фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою КПКВ 2101190, КЕКВ 3141 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України» в сумі - 12973464 грн., в тому числі ПДВ 1547713 грн.

Додатковими угодами № 1/373 УКБ від 26.07.2016 року, № 2/373 від 15.11.2016 року, № 3/373 від 22.12.2016 року, № 4/373 від 29.06.2017 року, № 8/373 від 29.12.2017 року визначені строки початку проведення робіт, строки фінансування та адресу об`єкта Одеська область, місто Подільськ, вул. Армійська (шифр Б/Ш).

Додатковими угодами № 5/373 від 11.08.2017 року, № 6 від 30.11.2017 року та № 7/373 від 21.12.2017 року визначено, що договірна ціна робіт з будівництва об`єкта, не враховуючи витрат Замовника, встановлюється динамічною і складає 17721054,90 грн., в тому числі ПДВ 2346389,80 грн.

Фінансування виконаних робіт у 2015 році не здійснювалося.

Фінансування виконаних робіт у 2016 році здійснювалось за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України у сумі 4880386,50 грн., у тому числі, ПДВ 13,80% - 673667,80 грн.

Фінансування виконаних робіт у 2017 році буде здійснюватися за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою КПКВ 2101190, «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», КЕКВ 3141, у сумі 11068000 грн., в т.ч. ПДВ 1448828 грн.

Фінансування виконаних робіт у 2018 році буде здійснюватися за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою КПКВ 2101190, «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», КЕКВ 3141, у сумі 1772668,40 грн., в т.ч. ПДВ 223867 грн.

В матеріалах справи наявні акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад, грудень 2016 року, за вересень, листопад, грудень 2017 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад, грудень 2016 року, за вересень, листопад, грудень 2017 року, підсумкові відомості ресурсів за листопад, грудень 2016 року, за вересень, листопад, грудень 2017 року.

За встановлених в ході перевірки обставин, відповідач дійшов висновку, що операції з реконструкції нежитлових приміщень не є постачанням житла у розумінні підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України.

З огляду на викладене, відповідач встановив, що ТОВ «Укрпромстрой», в результаті порушень ст.ст. 187, 197 ПК України, не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою на загальну суму ПДВ у розмірі 642683 грн.

Вказані висновки відповідача стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 20.09.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість: за основним платежем 642682 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 160671 грн.

Звертаючись до суду з позовом про скасування наведеного ППР, позивач визнає, що його операції з реконструкції нежитлових приміщень за договором підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ не є постачанням житла у розумінні пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України та відповідно ці операції не підлягали звільненню від оподаткування за наведених вимог Кодексу.

Водночас, позивач вказує, що у податковій звітності (в тому числі, у податкових накладних) ним помилково задекларовані спірні операції, як такі, що звільненні від оподаткування ПДВ на підставі пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України, однак, на думку позивача, вказані помилки не призвели до заниження податкових зобов`язань з ПДВ, оскільки операції з реконструкції нежитлових приміщень за договором підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ звільненні від оподаткування ПДВ згідно пп. 197.15 п. 197.1 ст. 197 ПКУ.

Суд першої інстанції погодився з вказаними доводами позивача.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи та висновки суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Так, колегія суддів наголошує, що позивач не спорює, що у податковій звітності ним задекларовані наведені вище операції за вказаним договором, як операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, що звільняються від оподаткування, та застосовано податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість саме відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України.

Разом з цим, як встановлено податковим органом та визнається позивачем, операції з реконструкції нежитлових приміщень не є постачанням житла у розумінні підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України.

Тобто, протиправність застосування позивачем податкової пільги щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість саме відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України встановлено в ході перевірки та не оспорюється позивачем.

В свою чергу, податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість відповідно до п. 197.15 ст. 197 ПК України позивачем не застосовано, як встановлено в ході перевірки та визнається позивачем.

Також, доказів щодо внесення змін до податкової звітності та виправлення, як зазначає позивач, допущених ним помилок при складенні такої звітності, позивач, як до перевірки, так і до суду не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем застосовано податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 ПК України та саме така податкова звітність позивача і первинно-бухгалтерська документація були предметом перевірки, за результатами якої встановлено порушення наведених вимог ПКУ щодо застосування податкових пільг, які не оспорюються позивачем, колегія суддів вважає, що позивач не може посилатись на інші податкові пільги, встановлені ПК України, які ним не застосовувались, як на підставу для звільнення від оподаткування ПДВ.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом п. 197.15 ст. 197 ПК України звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти.

Аналіз ст. 197 ПК України дає підстави для висновку, що застосовувати податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, що будується за бюджетні кошти, встановлену пунктом 197.15 статті 197 ПКУ, мають право лише ті суб`єкти господарювання - платники податку на додану вартість, які є забудовниками та визначені виконавцями цільової програми будівництва, зокрема, у даному випадку, за програмою «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України» і безпосередньо здійснюють будівельно-монтажні роботи.

В свою чергу, інші суб`єкти господарювання - платники податку на додану вартість, які виконують роботи для забезпечення будівництва за програмою «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», права на використання пільги з оподаткування не мають та надають послуги виконавцям з нарахуванням податку на додану вартість за основною ставкою за загальновстановленими правилами.

Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм матеріального права застосований Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.11.2018 року у справі № 814/18/14.

Згідно обставин даної справи, у відповідності до Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, Міністерства внутрішніх справ та членів їх сімей, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 1999 року № 2166 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державними замовниками і виконавцями Програми є Міноборони, МВС, Мін`юст, ДСНС, Адміністрація Держприкордонслужби, Адміністрація Держспецзв`язку, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Держмитслужба, Держспецтрансслужба, Держфельдслужба, Державне космічне агентство, Управління державної охорони, Головне управління Національної гвардії.

Також, згідно паспортів бюджетної програми Міністерства оборони України на 2015, 2016, 2017 р.р. за КПКВК 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», підставами для виконання якої є, зокрема, наведена постанова КМУ та в рамках якої і виконується вказана вище цільова програма, головним розпорядником є Міністерство оборони України, відповідальним виконавцем апарат Міністерства оборони України.

Встановлені колегією суддів обставини спростовують доводи позивача та висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «Укрпромстрой» є виконавцем цільової програми будівництва за бюджетною програмою «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України».

Таким чином, за результатами розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про відповідність позивача всім умовам застосування пільги щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, тобто, позивач не має право на застосування пільги, передбаченої пунктом 197.15 статті 197 Податкового кодексу України.

Більш того, надаючи оцінку доводам позивача та висновкам суду першої інстанції про те, що операції з реконструкції нежитлових приміщень за договором підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ звільняються від оподаткування ПДВ, колегія суддів наголошує, що згідно умов договору підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ, укладеного позивачем, та додаткових угод до нього, фінансування виконаних робіт здійснювалось з включенням податку на додану вартість, тобто, у спірному випадку нараховано ПДВ на виконані будівельно-монтажні роботи та позивач отримав оплату проведених робіт саме з урахуванням податку на додану вартість, що додатково підтверджує, що ці операції не звільнені від сплати ПДВ, що прямо було передбачено умовами договору.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що податковий орган дійшов правомірного висновку, що ТОВ «Укрпромстрой», в результаті порушень ст.ст. 187, 197 ПК України, не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою на загальну суму ПДВ у розмірі 642683 грн., у зв`язку з чим, відповідач цілком обґрунтовано прийняв податкове повідомлення рішення від 20.09.2019 року № , яким збільшив позивачу грошові зобов`язання з податку на додану вартість: за основним зобов`язанням у сумі 642682 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 160671 грн., підстави для скасування вказаного ППР відсутні.

В свою чергу, висновки суду першої інстанції здійснені без урахування наведених вище обставин та з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Що стосується посилань суду першої інстанції на те, що висновки відповідача про встановлені порушення по податку на додану вартість не відповідають вимогам щодо законодавчо визначених підстав для їх здійснення, колегія суддів зазначає, що вказані висновки суду першої інстанції не містять будь-якого правового обґрунтування. Колегія суддів наголошує, що у спірному випадку відповідачем проведена документальна перевірка, зокрема, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПКУ податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, на підставі, в тому числі, податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, що цілком відповідає пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України та спростовує наведені необґрунтовані висновки суду першої інстанції.

Водночас, враховуючи, що відповідачем встановлено, що позивач не має право на застосування пільги, передбаченої пп. 197.1.14 п. 197.1, п. 197.15 ст. 197 Податкового кодексу України, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що податковим органом безпідставно застосовано до позивача штраф у сумі 340 грн. податковим повідомленням рішенням від 16.05.2019 року № , на підставі п. 120.1 ст. 120 ПК України, за неподання звітів про суми податкових пільг за 4 квартал 2016 року та 4 квартал 2017 року, а тому, наведене ППР підлягає скасуванню та позов у цій частині задоволенню.

Що стосується податкового повідомлення рішення від 16.05.2019 року № , колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вже зазначалось, позивачем задекларовані операції з першого постачання доступного житла та житла, що будується із залученням державних коштів, що звільняються від оподаткування, та застосовано податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 розділу V Податкового кодексу України.

В свою чергу, в акті перевірки відповідач дійшов висновку, що операції з реконструкції нежитлових приміщень не є постачанням житла у розумінні підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України.

З огляду на викладене, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Укрпромстрой», на порушення п. 187.1 ст. 187, пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197, пп. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України, не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою, не складено зведену податкову накладну та не зареєстровано її в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, на загальну суму ПДВ у розмірі 642683 грн.

Правомірність податкового повідомлення рішення від 20.09.2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість: за основним зобов`язанням у сумі 642682 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 160671 грн. встановлена в ході розгляду справи.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для застосування до ТОВ «Укрпромстрой» штрафу за не складання та не реєстрацію зведеної податкової накладної, з огляду на викладене.

Так, застосовуючи до позивача штраф у сумі 321341 грн. податковим повідомленням рішенням від 16.05.2019 року № відповідач в акті перевірки посилається на те, що позивач не склав та не зареєстрував зведену податкову накладну на загальну суму ПДВ 642683 грн. по операціям з реконструкції нежитлових приміщень за договором підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ.

Однак, в акті перевірки жодним чином необґрунтовано, з яких підстав відповідач дійшов висновку про необхідність складання позивачем та реєстрації саме зведеної податкової накладної.

Відповідач, ані в акті перевірки, ані під час судового розгляду справи, не послався на жодну норму ПК України, за якою у позивача виник обов`язок саме з реєстрації у спірному випадку зведеної податкової накладної.

Крім того, як встановлено відповідачем та підтверджено під час судового розгляду справи, за спірними операціями з реконструкції нежитлових приміщень за договором підряду від 28.12.2015 року № 303/36/373 УКБ ТОВ «Укрпромстрой» складені та зареєстровані податкові накладні.

Однак, такі податкові накладні складені з помилковим посиланням на звільнення операцій від оподаткування згідно підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що наведені порушення не свідчать про наявність підстав для застосування до ТОВ «Укрпромстрой» штрафу саме за не складання податкових накладних та їх не реєстрацію на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, згідно якої, відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування.

Більш того, як вже зазначалось колегією суддів, відповідач жодним чином не обґрунтував свої доводи щодо відсутності у спірному випадку саме зведеної податкової накладної.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 16.05.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню, а позов у цій частині задоволенню.

Що стосується податкового повідомлення рішення від 16.05.2019 року № , колегія суддів зазначає наступне.

Так, підставою для застосування до позивача штрафу у сумі 510 грн. наведеним ППР стали встановлені відповідачем обставини стосовно того, що за перевіряємий період у звітах за формою 1-ДФ відображено не всі дані про суми доходу, отримані фізичними особами підприємцями, від здійснення ними підприємницької або незалежної професійної діяльності, за ознакою доходу « 157», а саме: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ), чим порушено п. 176.2 ст. 176, п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України.

Водночас, як в акті перевірки, так і під час судового розгляду справи, відповідачем не зазначено (не конкретизовано), які саме дані, про які саме суми доходу, отримані фізичними особами підприємцями, від здійснення ними підприємницької або незалежної професійної діяльності, за ознакою доходу «157», а саме: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ), не відображено позивачем за перевіряємий період у звітах за формою 1-ДФ, а також, на підставі яких саме документів, встановлені такі обставини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в оскаржуваному ППР визначено, що штраф нараховується згідно п. 127.1 ст. 127 ПКУ за порушення п. 176.2 ст. 176, п. 119.2 ст. 119 Кодексу.

Водночас, ст. 127 ПК України встановлює відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати та не містить такого розміру штрафу, як 510 грн.

В свою чергу, штраф у сумі 510 грн. фактично застосований на підставі п. 119.2 ст. 119 ПК України, згідно якого, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Однак, відповідачем жодним чином необґрунтовано підстав застосування штрафу згідно вказаних вимог ПКУ, не визначено, в чому полягає недостовірність або помилковість звітності, поданої позивачем, та яким чином це призвело до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Встановлені судом обставини свідчать про необґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 16.05.2019 року № .

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність податкового повідомлення рішення від 20.09.2019 року № , однак, оскаржувані ППР від 16.05.2019 року № , № , № не відповідають вимогам ст. 2 КАС України, є протиправними та підлягають скасуванню, а позов у цій частині задоволенню.

Водночас, доходячи вказаних висновків, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність проведення документальної планової виїзної перевірки позивача з огляду на ненадання до суду доказів пред`явлення або надіслання позивачу наказу на перевірку, направлень на перевірку, а також не надання до суду плану документальної перевірки. Так, колегія суддів наголошує, що згідно акту перевірки копію наказу на перевірку вручено під розписку 26.12.2018 року директору ТОВ «Укрпромстрой» Чухрій Р.Г. Також, з направленням на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 26.12.2018 року директора ТОВ «Укрпромстрой» Чухрій Р.Г. та 27.03.2019 року головного бухгалтера Заводько І.В. Зазначені обставини жодним чином не спростовуються та не заперечуються позивачем. В свою чергу, висновки суду першої інстанції про недоведеність правомірності проведення документальної планової виїзної перевірки позивача необґрунтовані жодними фактичними обставинами справи.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Також, підлягають перерозподілу судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог. Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про скасування податкових повідомлень - рішень від 16.05.2019 року № , № , № на загальну суму 322191 грн., а тому, оскільки згідно пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у редакції станом на момент подання позовної заяви, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4832,87 грн.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню несплачена ним сума судового збору у розмірі 25324,74 грн. за подання апеляційної скарги, сплата якої відстрочена за ухвалою суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромстрой» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 16.05.2019 року № , № , № .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромстрой» () судовий збір у сумі 4832,87 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 25324,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 26.07.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька