Справа № 200/4141/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа №200/4141/21

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року (повне судове рішення складено 14 грудня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/4141/21 (суддя в І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними та скасувати рішення відповідача №26 від 19.03.2021;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувати до пільгового стажу період навчання в Жданівському ПТУ №32 в період з 01.09.1981 по 15.06.1983, та період проходження військової служби в період з 12.12.1984 по 26.12.1986, період роботи з 20.06.1983 по 03.12.1984 та з 23.02.1987 по 11.08.1987 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з часу його звернення до відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), але останнім протиправно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням 57 річного віку. Загальний страховий стаж складає 32 роки 04 місяці 18 днів, з яких більше ніж 10 років стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач зазначає, що, починаючи з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ) та пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Відповідно до вищевикладеного, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскаржуване рішення, та просив призначити йому пенсію на підставі Закону № 1788-ХІІ.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними та скасовано рішення відповідача №26 від 19.03.2021.

Зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувати до пільгового стажу період навчання в Жданівському ПТУ №32 в період з 01.09.1981 по 15.06.1983, період проходження військової служби в період з 12.12.1984 по 26.12.1986 та період роботи з 20.06.1983 по 03.12.1984 та з 23.02.1987 по 11.08.1987 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 15.03.2021.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах управління діяло правомірно та в межах повноважень, оскільки станом на день звернення за призначенням пенсії позивачу не виповнилося 57 років за наявності пільгового стажу 8 років 4 місяці 18 днів.

Період роботи з 20.06.1983 по 03.12.1984 та з 23.02.1987 по 11.08.1987 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи позивача через відсутність довідок, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Також слід зазначити, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022, замінено відповідача Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 /а.с.7-8/.

15.03.2021, тобто, по досягненні 55 років, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України з заявою про призначенням пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 19.03.2021 №26 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з тим, що відповідно до Закону № 1058-ІV право на призначення такої пенсії він набуде в 57 років. Загальний страховий стаж позивача складає 32 роки 01 місяць 10 днів, з яких пільговий стаж складає 8 років 04 місяці 18 днів. До пільгового стажу роботи позивача не враховано періоди роботи на 20.06.1983 по 03.12.1984 та з 23.02.1987 по 11.08.1987 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» оскільки позивачем не надано уточнюючі довідки.

Військовим квитком серії НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 12.12.1984 по 26.12.1986 проходив службу в Лавах Радянської Армії у військовій частині 3442 /а.с.16-24/.

Відповідно до атестату №9182 ОСОБА_1 15.06.1983 закінчив навчання в професійно-технічному училище №52 м. Жданова Донецької області за професією монтажника конструкції - електрозварювальника /а.с.25/.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 :

- з 01.09.1981 по 15.06.1983 позивач навчався в Жданівському ПТУ №52 (запис1);

- з 20.06.1983 по 03.12.1984 позивач працював в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій 3 розряду (запис 2-3);

- з 23.02.1987 по 11.08.1987 позивач працював в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду (запис 4-5).

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, з 20.06.1983 по 03.12.1984 та з 23.02.1987 по 11.08.1987 позивач працював в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій.

Вказана професія (монтажники по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій) відносяться до шкідливих відповідно до Розділу XXIX /Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій/ Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. N 1173, який діяв на час навчання, роботи та проходження строкової військової служби позивача в період з 1981 по 1987 роки.

Проти цього не заперечував і відповідач.

Відмовою зарахувати цей період роботи до пільгового стажу слугувало відсутність довідки про зайнятість протягом повного робочого дня.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом «б» статті 9 діючого на той час Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію по старості:

…

б) робітники і службовці на інших роботах з важкими умовами праці - за списком виробництв, цехів, професій і посад, що затверджується Радою Міністрів СРСР:

чоловіки - по досягненні 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

При цьому зайнятість протягом повного робочого дня в законодавстві того часу була відсутньою.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за змістом вказаної норми, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Проте, встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці, де вказано, що у спірні періоди позивач працював на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій.

Тобто, трудова книжка позивача має усі кваліфікуючи ознаки, які відносять таку роботу до пільгової.

Це означає, що уточнююча довідка підприємств за відповідні періоду стажу не є обов`язковою для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 25 вересня 2019 року №227/516/17.

Отже, рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи з 20.06.1983 по 03.12.1984 та з 23.02.1987 по 11.08.1987 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій є протиправним.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи період служби в лавах Радянської Армії суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Постановою Ради міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 затверджено Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій.

Відповідно до пункту 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці періоди строкової служби в Радянській армії прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що слідом за періодом строкової служби в армії позивач працював на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій.

Оскільки така робота відноситься до Списку № 2, відтак за бажанням позивача служба в армії, що передувала цій роботі має зараховуватися до пільгового стажу за Списком № 2.

Виходячи з наведеного, період з 12.12.1984 по 26.12.1986 служби в лавах Радянської Армії підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.

Щодо не зарахування періоду навчання у Жданівському ПТУ №52 суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Таким чином, зі вказаного Порядку убачається, що при відсутності у дипломі особи відомостей часу навчання, приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Так, у трудовій книжці ОСОБА_1 наявний запис щодо періоду навчання позивача.

Відповідно до Атестату №9182, позивач у 01.09.1981 вступив до Жданівському ПТУ №52, 15.06.1983 йому присвоєно кваліфікацію монтажника 3 розряду та електрозварника 2 розряду.

Одразу після закінчення навчання ОСОБА_1 став працювати за набутою професією, що передбачена Списком № 2.

Виходячи з наведеного, період навчання ОСОБА_1 в Жданівському ПТУ №52 підлягає зарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Суд зазначає, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на «пенсії за віком на пільгових умовах».

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

09.07.2003 було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 , який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 55 років, мав страховий стаж роботи 32 роки 01 місяць 10 днів, з яких 8 років 04 місяці 18 днів стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

З такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

По-перше, відмова в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідачем мотивована не недосягненням 55-річного віку, а відсутністю необхідного пільгового стажу в 12 років 6 місяців.

По-друге, ОСОБА_1 є чоловіком, а не жінкою, тому зауваження місцевого суду на підвищення віку виходу на пенсію для жінок з 50 до 55 років не має жодного відношення до обставин цієї справи.

По-третє, пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивач має більше 30 років страхового стажу, що не заперечує відповідач.

Отже, спору стосовно наявності достатнього страхового стажу, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, між сторонами також не існує.

Відтак, постанова місцевого суду підлягає зміні в мотивувальній частині, у зв`язку з чим апеляційна скарга задовольняється частково.

В той же час, суд першої інстанції правильно вирішив спір стосовно необхідності зарахування до пільгового стажу позивача періодів його:

- навчання за фахом з 01.09.1981 по 15.06.1983 (1 рік 9 місяців 15 днів);

- роботи з 20.06.1983 по 03.12.1984 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» (1 рік 9 місяців 14 днів);

- строкової військової служби з 12.12.1984 по 21.12.1986 (2 роки 10 днів);

- роботи з 23.02.1987 по 11.08.1987 в Жданівському спецуправлінні 118 тресту «Азовстальконструкція» (5 місяців 19 днів).

Числове обчислення вказаного стажу співпадає з даними пенсійного органу (а.с.64).

Загальний пільговий стаж ОСОБА_1 , протиправно не зарахований відповідачем, складає 5 років 8 місяців 28 днів.

З урахуванням врахованого відповідачем пільгового стажу (8 років 4 місяці 18 днів, - хоча насправді при арифметичному підрахунку такий стаж складе 8 років 5 місяців 18 днів), загальний пільговий стаж ОСОБА_1 складе більше необхідних 12 років 6 місяців.

Отже, з урахуванням висновків судів в цій справі, відповідач має всі підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 15.03.2021, як на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так і відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Інші періоди роботи ОСОБА_1 не є спірними в межах цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини четвертої цієї ж статті зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 200/4141/21 - змінити в мотивувальній частині, а в решті - залишити без змін.

Повне судове рішення - 26 липня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук