Справа № 300/6996/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/6996/21 пров. № А/857/4047/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року (суддя - Боршовський Т.І., час ухвалення - не зазначений, місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - не зазначена),

в адміністративній справі №300/6996/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправним рішення відповідача щодо не зарахування періоду роботи з 04.02.2005 по 31.12.2011 (5-й автобусний парк ГУП "Мосгортранс") до страхового стажу при обчисленні розміру пенсії; 2) зобов`язати відповідача зарахувати період роботи з 04.02.2005 по 31.12.2011 (5-й автобусний парк ГУП "Мосгортранс") до страхового стажу та здійснити перерахунок розміру пенсії з моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №31 від 23.09.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 16.09.2021 пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.02.2005 по 31.12.2011 в Філіалі "5-й автобусний парк" ГУП "Мосгортранс". Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним і таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що згідно з поданими позивачем документами та даними системи персоніфікованого обліку до страхового стажу враховано 28 років 07 місяців 27 днів, в тому числі, на пільгових умовах - 06 років 06 місяців 19 днів. За доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу та стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, не зараховано період роботи з 04.02.2005 року по 31.12.2011 року (5-й автобусний парк ГУП "Мосгортранс"), оскільки, в ці періоди не здійснювалися відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації. Зазначає апелянт, що до страхового стажу позивача враховано всі періоди трудової діяльності, зазначені в трудовій книжці до 01.01.2004, а після цієї дати, страховий стаж обчислено з врахуванням відомостей про сплату страхових внесків. Як законодавством України, так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. З урахуванням вказаного вважає апелянт, що підстав для зарахування позивачу періоду роботи з 04.02.2005 року по 31.12.2011 року до страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах та призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону 1058 немає. Щодо способу захисту прав позивача, який ним обрано та задоволено судом першої інстанції, звертає увагу скаржник на те, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головного управління повторно розглянути його заяву щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а не зобов`язання призначити таку пенсію.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 17.12.2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду із її доводами, вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справ, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.09.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 47).

До заяви додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; трудові книжки НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 ; довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.09.2021 №104 про проходження строкової військової служби; довідку ГУП "Мосгортранс" від 22.04.2021 №148 про заробітну плату для призначення пенсії; довідку ГУП "Мосгортранс" від 22.04.2021 №149 про заробітну плату для призначення пенсії; довідку ГУП "Мосгортранс" від 22.04.2021 №150 про заробітну плату для призначення пенсії; довідку ГУП "Мосгортранс" від 22.04.2021 №151 про заробітну плату для призначення пенсії; лист Івано-Франківської дирекції "Укрпошта" від 20.01.2020 №13 про реорганізацію; історичну довідку ГУП "Мосгортранс" від 18.11. 2020 р. №151; довідку Івано-Франківської дирекції "Укрпошта" від 20.01.2020 №13 про роботу; копію наказу Автобази зв`язку від 30.11.98 про прийняття на роботу; витяг з книги наказів Івано-Франківської автобази зв`язку; архівну довідку Архівного відділу від 23.01.2020 №Р-2/04-01 про роботу в колгоспі; уточнюючу довідку ГУП "Мосгортранс" від 27.08.2019 №764 про особливості роботи; лист Відділу Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Москві та Московської області від 26.02.2020 №209-14/110 про перевірку стажу роботи; акт №99 від 11.02.2020, складений органом Пенсійного фонду Російської Федерації за результатами документальної перевірки відомостей про стаж роботи; відповідь Відділу Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Москві та Московської області від 04.05.2021 за №209-15/4-6476 на запит про період роботи 2005-2019 років.

23.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло рішення по справі №31 про відмову позивачу в призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 33).

Вказане рішення мотивовано тим, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 7 місяців 27 днів, з яких 6 років 6 місяців 19 днів пільговий стаж роботи. До страхового стажу не зараховано період роботи з 04.02.2005 по 31.12.2011, оскільки в ці періоди не здійснювалось відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації.

Листом від 28.09.2021 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення від 23.09.2021 по справі №31 про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 6).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо) (див. абзац другий пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закон №1058-ІV).

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-ІV.

Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно із ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

Таким чином, пенсія на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV призначається чоловікам після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, у тому числі на роботах водіями міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 на час звернення за призначенням пенсії досяг 56 річного віку.

Судом з`ясовано, що відповідач визнає страховий стаж ОСОБА_1 , який на час звернення за призначенням пільгової пенсії складає 28 років 7 місяців 27 днів, з яких на роботах, які дають право на призначення спірної пенсії - 6 років 6 місяців 19 днів. При цьому відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу періоду роботи з 04.02.2005 по 31.12.2011 (5-й автобусний парк ГУП "Мосгортранс"), оскільки в ці періоди не здійснювались відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, спірним являється не зарахування позивачу страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах 5 років 11 місяців 11 днів на зазначених вище роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 суд встановив, що позивач з 25.12.2007 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору, з 13.02.2008 прийнятий у відділ експлуатації Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 10.04.2008 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору, з 12.04.2008 прийнятий у відділ експлуатації Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 25.08.2008 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору, з 02.10.2008 прийнятий у відділ експлуатації Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 12.04.2009 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору, з 05.06.2009 прийнятий у відділ експлуатації Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 12.04.2010 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору, з 22.05.2010 прийнятий у відділ експлуатації Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 12.04.2011 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору, з 03.06.2011 прийнятий у відділ експлуатації Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 26.01.2012 переведений в комплекс триваючого ремонту на посаду водія автобуса - перегонщика 1 класу, з 26.02.2012 переведений на посаду водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу, з 27.03.2012 звільнений з Філіалу «5-й автобусного парку ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Відповідно до 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Встановлено, що ОСОБА_1 надав відповідачу разом із заявою від 16.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах уточнюючу довідку Філіалу "Западный ГУП "Мосгортранс" від 27.08.2019 №764 про умови та характер роботи позивача у Філіалі «5-й автобусный парк ГУП «Мосгортранс» за період з 04.02.2005 по 26.08.2017 (а.с. 12). Згідно вказаної довідки від 27.08.2019 за №764 ОСОБА_1 працював повний робочий день при повному робочому тижні в Філіалі «5-й автобусный парк ГУП «Мосгортранс» на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів (правонаступником Філіала «5-й автобусный парк ГУП «Мосгортранс» є Філіал "15-й автобусный парк", а в подальшому Філіал "Западный ГУП "Мосгортранс") в такі періоди:

- з 04.02.2005 по 10.01.2006 (стаж становить 11 місяців 6 днів);

- з 02.03.2006 по 10.01.2007 (стаж становить 10 місяців 8 днів);

- з 27.02.2007 по 25.12.2007 (стаж становить 9 місяців 28 днів);

- з 13.02.2008 по 10.04.2008 (стаж становить 1 місяць 28 днів);

- з 12.04.2008 по 25.08.2008 (стаж становить 4 місяці 13 днів);

- з 02.10.2008 по 12.04.2009 (стаж становить 6 місяців 10 днів);

- з 05.06.2009 по 12.04.2010 (стаж становить 10 місяців 7 днів);

- з 22.05.2010 по 12.04.2011 (стаж становить 10 місяців 20 днів);

- з 03.06.2011 по 25.01.2012 (стаж становить 7 місяців 22 днів);

- з 26.02.2012 по 27.03.2012 (стаж становить 1 місяць 2 дні);

- з 19.05.2012 по 12.04.2013 (стаж становить 10 місяців 24 дні);

- з 01.06.2013 по 12.04.2014 (стаж становить 10 місяців 12 днів);

- з 23.05.2014 по 25,03.2015 (стаж становить 10 місяців 3 дні);

- з 30.06.2015 по 31.03.2016 (стаж становить 9 місяців 2 день);

- з 01.04.2016 по 14.06.2016 (стаж становить 2 місяці 14 днів);

- з 22.07.2016 по 14.06.2017 (стаж становить 10 місяців 23 дні);

- з 26.08.2017 по 29.07.2019 (стаж становить 11 місяців 4 дні).

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність страхового стажу за період з 04.02.2005 по 31.12.2011, в тому числі до 25.12.2007, а також наявність стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що стаж роботи ОСОБА_1 за період з 04.02.2005 по 31.12.2011, який не зарахований відповідачем до його страхового стажу, є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо доводів апелянта про не зарахування позивачу спірного стажу роботи у зв`язку з відсутністю даних про відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації страхових внесків, то колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом 1 частини першої статті 1 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами пункту 1 абзацу 2 частини першої статті 14 Закону №1058-IV передбачено, шо страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі Документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта).

Відповідно до пункту "а" ч.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту "а" ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Статтею 66 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За визначенням статті 1 Закону №1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-IV (далі -Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з статтею 26 Закону №2464-IV, посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Отже, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Тобто, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством- страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16- а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 в спірний період з 04.02.2005 по 31.12.2011 працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації, то питання щодо можливості зарахування такого періоду роботи до страхового стажу необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).

Статтями 2, 3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Положеннями статті 7 Угоди визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

З наведеного видно, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Отож, у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду необхідно перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 надав відповідачу разом із заявою від 16.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах довідки: Філіалу "Западный ГУП "Мосгортранс" від 22.04.2021 №148 про заробітну плату за період з лютого 2005 року по грудень 2006 року (а.с. 8). Згідно вказаної довідки позивач не отримував заробітну плату в лютому 2006 року; Філіалу "Западный ГУП "Мосгортранс" 22.04.2021 №149 про заробітну плату за період з січня 2007 року по грудень 2013 року (а.с. 9). Згідно вказаної довідки позивач не отримував заробітну плату в травні 2013 року.

Зазначені довідки містять примітку про те, що в період з 01.01.2001 по 31.12.2021 згідно пункту 15 частини першої статті 9 Федерального закону від 24.07.2009 №212-ФЗ, іноземні громадяни, які тимчасово перебували в Російській Федерації, не визнавались застрахованими особами і суми виплат та інших винагород не оподатковувались страховими внесками до Пенсійного фонду Російської Федерації. В період з 01.01.2012 відповідно до пункту 1 статті 7 Федерального закону №167-ФЗ від 15.12.2001 іноземні громадяни визнаються застрахованими особами і по всіх сумах виплат та інших винагород здійснюються відрахування страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Окрім того, на виконання запиту Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області №423 від 06.12.2019, Відділення Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Москві та Московської області провело документальну перевірку стажу ОСОБА_1 за період його роботи водієм автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах в 2005-2019 роках у Філіалі "Западный ГУП "Мосгортранс" (до 01.04.2016 - Філіал «5-й автобусный парк» ГУП "Мосгортранс"). За результатами вказаної документальної перевірки складено акт №99 від 11.02.2020, яким встановлено, що відповідно до наданих особових рахунків та платіжним дорученням сплата страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації за ОСОБА_1 підприємством проведено у встановленому порядку (до 2012 року - єдиний соціальний податок, з 2012 - внески до Пенсійного фонду Російської Федерації (а.с. 14).

Так, Відділення Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Москві та Московської області на вказаний запит №423 від 06.12.2019 надало відповідачу відповідь, до якої долучило акт документальної перевірки №99 від 11.02.2020, згідно якого підтверджено факт сплати до Пенсійного фонду Російської Федерації страхових внесків за період роботи ОСОБА_1 в Філіалі «5-й автобусный парк» ГУП "Мосгортранс" з 04.02.2005 по 31.12.2011 (а.с. 13).

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що позивач набув право на призначення пільгової пенсії відповідно до умов п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV, а отже спірне рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії підлягає визнанню протиправним та скасуванню, що вказує на обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині.

Щодо доводів апелянта про спосіб захисту прав позивача, який ним обрано та задоволено судом першої інстанції, звертає увагу скаржник на те, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головного управління повторно розглянути його заяву щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а не зобов`язання призначити таку пенсію.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення попущеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (органу місцевого самоврядування) не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №826/7631/15.

Також, Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 14 червня 2007 року по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» зазначав, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Отже, суд з метою захисту прав позивача наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення і таке зобов`язання суб`єкта владних повноважень не буде вважатися втручанням у дискреційні повноваження, адже такий спосіб захисту порушення права буде найбільш ефективним та спрямованим на недопущення свавілля в органах влади.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріли адміністративної справи містять необхідний обсяг наданих сторонами доказів та встановлені у справі обставини дають підстави вважати, що ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде, як правильно визначив суд першої інстанції, зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 16.09.2021 пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.02.2005 по 31.12.2011 в Філіалі "5-й автобусный парк ГУП "Мосгортранс".

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року в адміністративній справі №300/6996/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль