Справа № 686/4009/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

25 липня 2022 року

м. Київ

справа №686/4009/17

адміністративне провадження № К/990/17283/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Хмельницької міської ради, Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення позачергової десятої сесії Хмельницької міської ради від 29 грудня 2016 року №17; зобов`язати Хмельницьку міську раду включити до комплексної схеми розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Хмельницький тимчасові споруди: кіоск у місті Хмельницький біля зупинки «Олімпійська», площею 36 кв.м, кіоск у місті Хмельницький, площею 27 кв.м, які належать йому; зобов`язати Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради видати йому паспорт прив`язки тимчасових споруд по АДРЕСА_1 ) та по АДРЕСА_2 (біля зупинки «Олімпійська» у місті Хмельницький).

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року касаційну скаргу Хмельницької міської ради задоволено частково, постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року скасовано, а справу №686/4009/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2021 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Справу в суді першої інстанції розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям Хмельницькою міською радою рішення позачергової десятої сесії Хмельницької міської ради від 29 грудня 2016 року №17, яким було відмовлено позивачу у включенні в комплексну схему розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Хмельницький тимчасових споруд позивача.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України та прийнятих в порядку загального позовного провадження, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у таких справах, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, а також посилається на пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави обґрунтовує відсутністю висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Однак, Суд критично оцінює вищевказані посилання, оскільки вказуючи на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, скаржник не зазначає, який саме висновок має бути сформовано Верховним Судом у спірних правовідносинах щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.

При цьому, касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, нормативно-правові акти, а також позицію скаржника про те, що судами ухвалено судові рішення з порушенням вимог чинного законодавства України, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко