Справа № 160/10993/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 липня 2022 року Справа № 160/10993/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Синельниківський відділ Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову від 25 червня 2022 року серії ПН МДН № 003478 Шевченківського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень);

-визнати протиправним та скасувати рішення від 25 червня 2022 року Шевченківського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Синельниківського відділу Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання, термін дії якої закінчився 06 квітня 2022 року.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Таким чином, адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо примусового повернення в країну їх походження або третю країну предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Оскільки позивачем оскаржується рішення про його примусове повернення в країну походження, тому така позовна вимога не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Також позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. У вказаній постанові зазначено, що вона може бути оскаржена в порядку, визначеному ст. 288 і 289 КУпАП.

За правилами статті 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 286 КАС України також передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20, статті 286 КАС України, статті 288 КУпАП також предметно підсудна місцевим загальним судам як адміністративним.

Приписами ч. 2 ст. 19 КАС України, визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Такі випадки визначені ст. 21 КАС України, яка визначає розгляд кількох пов`язаних між собою вимог.

Проте, у спірних правовідносинах всі заявлені позовні вимоги мають бути розглянуті місцевим загальним судом як адміністративним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

За змістом ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розгляд цієї справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом по суті, в силу вимог ч. 1 ст. 319 КАС України, незалежно від змісту прийнятого рішення суду, призведе до порушення прав учасників справи, оскільки порушення правил предметної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду із закриттям провадження.

Відтак, розгляд справи належним судом відповідає принципу ефективності провадження як механізму судового захисту.

Відповідно до статті 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, справу слід передати на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 20, 21, 29, 171, 248, 256, 288, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Справу №160/10993/22 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Синельниківський відділ Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, рішення, зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (вул. Чехова, 1, м. Синельникове, Дніпропетровська область, 52501).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна