Справа № 600/2551/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

25 липня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2551/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони вчиняти будь-які дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1, в якому просить:

- визнати не чинним укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 контракт про проходження громадянами України вiйськової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021 року;

- визнати протиправною відмову командування військової частини НОМЕР_1 у звiльненнi ОСОБА_1 з вiйськової служби на пiдставi п/п Б п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і вiйськову службу";

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1, яка виразилась у не розгляді рапорту ОСОБА_1 вiд 24.06.2022 року про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду (до іншої військової частини) для покладання обов`язків відповідно до стану його здоров`я як особи з інвалідністю 3 групи;

- визнати протиправною бездiяльнiсть командування військової частини НОМЕР_1, яка виразилась у не направленні ОСОБА_1 на додатковий медичний огляд ВЛК у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та наявною інвалідністю 3 групи;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 скерувати ОСОБА_1 на додаткове медичне обстеження ВЛК, за результатами якого вирішити питання про його звільнення у вiдповiдностi до п.п. Б п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", або переведення на іншу посаду (військову частину) для виконання обов`язків згідно встановленого стану його здоров`я.

Також позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію Контракту про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу, укладеного 22.06.2021 між Міністерством Оборони України в особі командира в/ч НОМЕР_1 та ОСОБА_1 ;

- заборони командуванню військової частини НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії організаційно-розпорядчого та адміністративно-господарського призначення, спрямованих на спонукання ОСОБА_1 виконувати обов`язки військовослужбовця у відповідності до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 52 PC.

В обґрунтування заяви позивач вказував, що у зв`язку із наявними захворюваннями серцево-судинної системи та значним погіршенням стану здоров`я не в змозі виконувати покладені обов`язки визначені в контракті укладеного 22.06.2021 року між Міністерством Оборони України в особі командира в/ч НОМЕР_1 та ОСОБА_1 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення заявником обґрунтовано існуванням небезпеки заподіянні смертельної шкоди його здоров`ю та життю до ухвалення рішення в даній справі, або шкоди його правам та інтересам позивача, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано ст. 154 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України надано визначення письмовому провадженню. Так, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом

Враховуючи положення п. 10. ч. 1 ст. 4 та ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 4 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Необхідно зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутня можливість у витребуванні додаткових доказів в порядку ст. 70-77 КАС України, які б змогли надати суду можливість забезпечити позов.

Таким чином, в справах, у яких заявлені клопотання про забезпечення позову, обов`язок доказування покладається на заявника.

Водночас із заяві про забезпечення позову жодним чином не обґрунтовано наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У поданому до суду позові заявник, серед іншого, просить: визнати не чинним укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 контракт про проходження громадянами України вiйськової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021 року; визнати протиправною відмову командування військової частини НОМЕР_1 у звiльненнi ОСОБА_1 з вiйськової служби на пiдставi п.п. «б» п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і вiйськову службу".

Як видно із заяви про забезпечення позову, заявник просить: зупинити дію Контракту про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу, укладеного 22.06.2021 між Міністерством Оборони України в особі командира в/ч НОМЕР_1 та ОСОБА_1 ; заборони командуванню військової частини НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії організаційно-розпорядчого та адміністративно-господарського призначення, спрямованих на спонукання ОСОБА_1 виконувати обов`язки військовослужбовця у відповідності до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 52 PC.

Таким чином, підставою для вжиття заходів для забезпечення позову є незгода заявника з оскаржуваним контрактом та відмовою у звільненні з військової служби на підставі п.п. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і вiйськову службу".

Разом з цим, обґрунтування вимог заявника щодо невідповідності укладеного контракту та протиправної відмови у звільненні з військової служби вимогам чинного законодавства становить предмет доказування і має досліджуватись під час розгляду справи по суті.

Суд відзначає, що забезпечуючи такий позов до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи позовні вимоги, з якими звернувся заявник, суд зауважує, що забезпечення позову у визначений ним спосіб буде фактично вирішенням справи по суті до прийняття рішення у даній справі, без з`ясування фактичних обставин справи, без оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних доказів y їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справ № 800/521/17 зазначила: "позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжую правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин".

На переконання суду, забезпечення позову шляхом зупинення дії контракту про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 22.06.2021, який оскаржує заявник, до набрання законної сили судовим рішенням у справі, фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд також звертає увагу, що приписами п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відтак, приведена норма процесуального права містить імперативну заборону на забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення або встановлення заборони, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, в межах якої ставиться питання про забезпечення позову.

Суд констатує, що предметом оскарження в цій справі не є дії військової частини НОМЕР_1 щодо вчинення організаційно-розпорядчого та адміністративно-господарського призначення, спрямованих на спонукання заявника виконувати обов`язки військовослужбовця у відповідності до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 52 PC, тому в межах саме цієї справи судом не може бути застосовано такий вид забезпечення позову, як заборону командуванню військової частини НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії організаційно-розпорядчого та адміністративно-господарського призначення, спрямованих на спонукання ОСОБА_1 виконувати обов`язки військовослужбовця у відповідності до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 52 PC.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених заявником доводів та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 293, 294, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.К. Левицький