Справа № 280/10977/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/10977/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)

у справі № 280/10977/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 308152 від 19.10.2021 про застосування о штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не може нести відповідальність за відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу, оскільки на теперішній час законодавство не містить вимоги щодо обов`язку водіїв, що здійснюють внутрішні перевезення встановлювати та використовувати контрольні прилади (тахографи) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв, а такий обов`язок передбачений для міжнародних перевезень. Оскільки позивач в даному випадку здійснював внутрішнє перевезення, то не мав обов`язку по встановленню та експлуатацію тахографу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Суд виходив з того, що виявлений в ході рейдової перевірки факт порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», підтверджений матеріалами справи. Також суд дійшов висновку про дотримання відповідачем порядку розгляду справи про застосування адміністративно - господарського штрафу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що доводи суду, покладені в основу його висновків, зводяться до необґрунтованої переоцінки обставин позовних вимог, на користь відповідача. Позивач наполягає, що запрошення на розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» не було вручено позивачу, що позбавило його можливості надання доказів недотримання відповідачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа. Наявність правопорушення з боку позивача не доведена, судом також не враховано, що перевірка оснащеності тахографом здійснюється співробітниками Укртрансбезпеки, відповідно до повноважень, лише при здійсненні міжнародних перевезень, а при здійсненні внутрішніх перевезень проводиться лише перевірка документів на встановлений тахограф.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308152 від 19.10.2021, якою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Підставою для винесення означеної постанови стали такі обставини.

28.09.2021 відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006, на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок на території Запорізької та Дніпропетровської області (у період з 27.09.2021 по 03.10.2021) від 24.09.2021 № 52457/23.3/18-21 та направлення на рейдову перевірку № 010451 від 27.09.2021 посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка в м. Запоріжжі на 297 км а/д М-18.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, зупинений транспортний засіб марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , який обладнано тахографом.

За результатами перевірки складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.09.2021 №304195.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що перевіркою зазначеного транспортного засобу встановлено, що він належить та використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки у водія ОСОБА_2 був відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, який відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, повинен знаходитись у водія і відповідно до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 15 Порядку № 1567 надаватись для перевірки уповноваженим посадовим особам.

За висновками акту перевірки водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив надання послуг внутрішніх перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу до ТЗ, особиста карточка водія, відповідальність за що передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зі змістом акту № 304195 від 28.09.2021 водій ОСОБА_2 ознайомлений, що засвідчив своїм підписом, письмових пояснень про причини порушення не надав (а.с. 9).

Не погоджуючись із застосованим штрафом, вважаючи протиправними дії посадових осіб відповідача при притягнення до відповідальності, порушення порядку розгляду справи, позивач звернувся до суду із цим позовом.З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.60 Закону «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Відповідно до п.25, 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Відповідно до п.27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, наведеними нормами встановлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Матеріали справи містять документи, якими відповідач підтвердив факт направлення на адресу позивача повідомлення № 85041/3.1/24-21 від 08.10.2021, яким позивача було викликано на 19.10.2021 і яке отримано позивачем 11.10.2021, а саме: реєстром на відправлення рекомендованих листів зі штампом Укрпошти від 09.10.2021р., Списком № 8997 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку Укрпошти № 59 (номер відправлення - 350) та фіскальним чеком від 09.10.2021 до списку № 8997.

Оскільки у визначений час 19.10.2021 позивач або уповноважена ним особа на розгляд справи про порушення, що зафіксоване актом №304195 від 28.09.2021, не з`явився, справу про порушення розглянуто за наявними матеріалами.

Позивач не заперечуючи проти отримання вказаного відправлення 350, разом з тим вказує, що в конверті, який є відправленням №350, був тільки акт №304195 від 28.09.2021, запрошення на розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», в даному конверті не було. При цьому позивач зазначає, що наповнення поштового конверту підтверджується цінним листом з описом вкладення. Однак опису вкладення конверту від 09.10.2021 відповідач не надав, тому позивач вважає, що висновки суду з приводу того, що позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, є такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами позивача, оскільки в даному випадку, за наявних у справі доказів, відповідач вважається таким, що виконав встановлений п.26 Порядку № 1567 обов`язок повідомлення позивача про час і місце розгляду справи рекомендованим листом із повідомленням. Направляти такі повідомлення цінними листами з описом вкладення законодавством не передбачено.

До того, позивач на підтвердження своїх доводів не надав жодних доказів, як того вимагає ч.1 ст.77 КАС України.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність порушень з боку відповідача в частині розгляду справи без участі позивача (його представника).

По суті прийнятої відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308152 від 19.10.2021 суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції.

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, передбачена наведеним вище Порядком № 1567.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Згідно пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку № 1567 визначено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п. 3 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013, зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху.

Встановлені у справі обставини свідчать, що автомобіль марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки саме для проведення рейдової перевірки в м. Запоріжжі на 297 км а/д М-18.

В пункті 15 Порядку 1567 визначено, що під час рейдової перевірки перевіряються, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Отже, в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 тахограф це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

За приписами п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах) затверджений Наказом Міністерства Інфраструктури України від 30.05.2013 № 329 (Порядок № 329) визначає процедури видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 329 картка водія видається фізичним особам, після подачі заяви до Центру з видачі карток Компетентного органу особисто або поштовим відправленням.

Згідно з п. 3.7. Порядку № 329 заява на видачу або оновлення карток всіх типів повинні містити зразок підпису користувача картки. Після чого картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дня реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.

Згідно з пунктами 1.3, 7.1. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку № 1567.

Відповідно до п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з п. 6.3 Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, у випадку відсутності тахографа водій вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тон повинен мати індивідуальну контрольну книжку, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування і є іншим способом контролю водіїв.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Зазначені висновки відповідають застосуванню норм матеріального права у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17.

Відтак, згідно з вимогами пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль, якими виконувалися внутрішні перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен був бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. А для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

В спірному випадку судом встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення вантажів як суб`єкт господарювання, використовуючи найману працю водія, для перевезення вантажів ним використовувалися вантажні автомобілі. Доказів того, що вантажний автомобіль позивача був з повною масою менше ніж 3,5 тони суду не надано.

Обладнання належного позивачеві транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , цифровим тахографом підтверджується актом, складеним за результатами рейдової перевірки, позивачем не спростовується, а тому водій за приписами п. 3.3 Інструкції № 385 повинен був мати картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Твердження позивача, що транспортний засіб, який перевірявся посадовою особою Укртрансбезпеки, не здійснював міжнародні перевезення, а тільки внутрішні, у зв`язку із чим водій веде індивідуальну контрольну книгу водія, правильно визнані судом першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

В акті № 304195 від 28.09.2021 водій не надав жодних письмових пояснень та не спростував факту наявності тахографу, позивач до суду також не надавав копії індивідуальної контрольної книги водія, а лише стверджує, що вона мається в наявності.

При здійсненні перевірки транспортного засобу марки марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , встановлені порушення, суть яких полягає у наданні послуг внутрішніх перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу до ТЗ, особиста карточка водія.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що водій під час перевірки та під час складання і підписання акту перевірки знав і усвідомлював, яке порушення скоєно, тому доводи скаржника в цій частині є безпідставними.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчить про порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що спричиняє наслідки у вигляді відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі № 280/10977/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко