Справа № 280/2297/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2022 року

м. Київ

справа № 280/2297/21

адміністративне провадження № К/990/19162/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі №280/2297/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання, протягом тривалого часу: судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14 травня 2014 року справа № 331/3358/14-ц, судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 квітня 2014 року справа № 331/2766/14- ц, судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 7 березня 2014 року справа № 331/1584/14-ц, судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 8 лютого 2014 року справа № 331/851/14-ц, судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 5 лютого 2013 року справа № 331/9915/13-ц, судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15 січня 2014 року справа № 331/57/14-ц, судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2014 року справа № 331/4404/14-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2016 року справа № 331/1805/16-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 серпня 2015 року справа № 331/3563/15-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21 вересня 2016 року по справі № 331/5812/16-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 16 березня 2015 року справа № 331/893/15-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 16 лютого 2016 року справа № 331/9106/15-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 4 листопада 2016 року справа № 331/7990/14-ц, судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18 січня 2017 року справа № 331/7706/16-ц, заочного судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 9 червня 2017 року справа № 331/3037/17, заочного судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29 вересня 2015 року справа № 2/331/1063/15, заочного судового рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року справа № 331/7108/17, заочного судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21 листопада 2018 року справа № 331/4162/18, заочного судового рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18 червня 2020 року справа № 331/5216/19;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 14 травня 2014 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/3358/14-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 2 442,19 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 14 травня 2014 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/2766/14-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 4408,98 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 7 березня 2014 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/1584/14-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 5874,24 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 08 лютого 2014 р. Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/851/14-ц шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 6336,26 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 5 лютого 2013 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/9915/13-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 6 867,56 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 15 січня 2014 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/57/14-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 6 930,28 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового наказу від 13 червня 2014 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/4404/14-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 8 052,17 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 30 травня 2016 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/1805/16-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 23195,44 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 13 серпня 2015 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/3563/15-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 24430,52 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 21 вересня 2016 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/5812/16-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 27 042,40 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 16 березня 2015 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/893/15-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 29 895,02 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 16 лютого 2016 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/9106/15-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 33 398,94 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 4 листопада 2016 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/7990/14-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 34 577,91грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання судового рішення від 18 січня 2017 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331 /7706/16-ц, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 35 927,76 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання заочного судового рішення від 9 червня 2017 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/3037/17, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 37 086,72 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання заочного судового рішення від 29 вересня 2015 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 2/331/1063/15, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 42 433,61 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання заочного судового рішення від 18 грудня 2017 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/7108/17, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 63 418,95 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання заочного судового рішення від 21 листопада 2018 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/4162/18, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 92 364,38 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання заочного судового рішення від 18 червня 2020 року Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/5216/19, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 161 535,85 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Державна казначейська служба України звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 21 липня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі №280/2297/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертоюстатті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення судів першої та апеляційної інстанцій із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені із неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертоюстатті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Державної казначейської служби України належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі №280/2297/21.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження, звільнити від сплати судового збору, зупинити виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то вказані вище клопотання Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі №280/2297/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду