Справа № 826/7243/17
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2022 року

м. Київ

справа №826/7243/17

адміністративне провадження № Зн/9901/39/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Герасимович Н.А.,

представника позивача - Яценка С.А.

представника відповідача - Мазура Г.І.

представника третьої особи - Карпінського С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №826/7243/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Логістичний Комплекс «Арктика» до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії, скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-Логістичний Комплекс «Арктика» пред`явило позов до Міністерства юстиції України, у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Назаровця Андрія Тарасовича при примусовому виконанні виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. від 27 березня 2017 року, зареєстрованих за номерами №№704, 705, у межах виконавчих проваджень №53731207 та №53995297, об`єднаних надалі у зведене виконавче провадження №53999200, яка полягає у не направленні на адресу боржника документів виконавчих проваджень (у тому числі прийнятих в його межах постанов);

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Назаровця Андрія Тарасовича, які вчинені у межах виконавчого провадження №53731207, у частині передачі на реалізацію на електронних торгах належного боржнику майна, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Чорновола, 46а, а саме: 1) рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістик центр "Скандинавія", який складається з: адміністративного корпусу "А" площею 1237,2 кв.м.; рибного ярмарку "Б" площею 2983,0 кв.м.; комплексу по зберіганню продуктів харчування "В" площею 16522,2 кв.м.; насосної підстанції "Г" площею 37,5 кв.м. та механічної майстерні "Д" площею 128,7 кв.м.; 2) земельної ділянки площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0001, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівка сільська рада; 3) земельної ділянки площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0002, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- визнати протиправними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України, які винесені у межах виконавчих проваджень №53731207, №53995297, об`єднаних надалі у зведене виконавче провадження №53999200, після їх відкриття (у тому числі постанову від 13 квітня 2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, постанови від 16 червня 2017 року про закінчення виконавчих проваджень та постанови від 16 червня 2017 року про стягнення виконавчого збору).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Верховний Суд постановою від 8 вересня 2021 року задовольнив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Логістичний Комплекс «Арктика», скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та ухвалив нове рішення, яким позов задоволено.

19 жовтня 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду заяву перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року.

Заявник покликається на пункт 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що ухвалюючи судове рішення, суд керувався наданою позивачем інформацією про його юридичну адресу, яка була актуальною на час виникнення спірних правовідносин і знаходилася у місті Києві. Водночас заявник стверджує, що у вказаний період часу офіційна юридична адреса позивача була інакшою і знаходилася у Київській області.

Заявник указує, що про цей факт йому стало відомо 18 жовтня 2021 року після отримання витягів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань.

На цій основі заявник стверджує, що наведена обставина є підставою для перегляду постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року, тому просить її скасувати і прийняти нову постанову, якою касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

30 листопада 2021 року представник позивача подав відзив, у якому заперечив факт існування нововиявлених обставин. Стверджує, що у дійсності юридична адреса товариства на час виникнення спірних правовідносин знаходилася у місті Києві, а не Київській області. Вважає, що про цей факт заявнику було відомо, свідченням чого є низка позовних заяв банку й судових рішень, ухвалених у спірний період, де адреса товариства зазначалася у місті Києві.

Також вказує, що відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань не відображають реальних даних, позаяк не враховують результатів адміністративного і судового оскарження реєстраційних дій по зміні адреси товариства, підтвердженням чого є лист Мінюсту від 3 грудня 2021 року. Наголошує, що ці обставини були предметом спору й були відомі суду й сторонам.

13 червня 2022 року представник відповідача подав письмові пояснення, у яких просить задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Вважає доводи заявника обґрунтованими.

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи й вимоги заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просив заяву задовольнити.

Представник позивача, покликаючись на відсутність підстав для перегляду судового акта, просив відмовити у задоволенні заяви.

Представник відповідача у судовому засідання просив указану заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши доводи сторін і дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви третьої особи з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 368 КАС України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Згідно з частинами першою, другою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними й загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Водночас не належать до нововиявлених обставин нові докази або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, спрямоване на переоцінку встановлених судом обставин. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Натомість істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня.

Отже, істотні для справи обставини це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №802/2196/17-а, від 26 лютого 2020 року у справі №800/578/17 і постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року у справах №2а-7523/10/1270 та №303/3535/16-а, від 4 вересня 2018 року у справі №809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі №826/14224/15, від 23 вересня 2021 року у справі 420/1496/19

Контекст цієї справи полягав у тому, що ТОВ «Торгово-Логістичний Комплекс «Арктика» як боржник, а Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» як стягувач брали участь у виконавчих проваджень, які у квітні-червні 2017 року перебували на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. У межах цих проваджень, які були об`єднані у зведене провадження, стягувач придбав предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Пред`являючи позов, ТОВ «Торгово-Логістичний Комплекс «Арктика» обґрунтовувало його тим, що державний виконавець не перевірив достовірність відомостей про місцезнаходження товариства, внаслідок чого направляв кореспонденцію на неправильну адресу (у Київську область). У цьому контексті позивач указував, що на момент вчинення виконавчих дій та винесення оскаржуваних постанов юридична адреса товариства знаходилася у місті Києві. На основі цього позивач стверджував, що внаслідок протиправної бездіяльності державний виконавець не повідомив йому про виконавчі дії й прийняті рішення у виконавчому провадженні, позбавивши можливості реалізувати комплекс прав боржника.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухвалюючи нову постанову про задоволення позовних вимог, Верховний Суд дійшов висновку, що місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, неправильно розтлумачили положення статей 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до ухвалення незаконних судових рішень. У цьому контексті Суд погодився з обґрунтованістю доводів позивача про те, що державний виконавець мав обов`язок перевірити відомості про адресу місцезнаходження боржника задля доведення до його відома копій постанов та інших документів виконавчого провадження.

Як видно зі змісту заяви третьої особи, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотна обставина, яка не була і не могла бути відома їй та суду на час розгляду цієї справи.

Проаналізувавши доводи, викладені у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку, що обставина, на яку посилається заявник, не відповідає критеріям стосовно правового змісту поняття «нововиявлених обставин» як підстави для перегляду судового рішення у такому порядку.

Так, доводи заявника за своєю суттю спрямовані на переоцінку встановлених обставин справи, а тому за правилами пункту 1 частини четвертої статті 361 КАС України не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення.

Також доводи заявника тяжіють до намагання видати за нововиявлену ту обставину, що встановлюється на підставі доказів, які не були своєчасно подані суду, а тому в силу пункту 2 частини четвертої статті 361 КАС України не є основою для відповідного перегляду.

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що наведена заявником обставина не є нововиявленою ні в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, ні в розумінні інших підстав, визначених у частині другій цієї статті, оскільки стосується обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін та яким була надана відповідна правова оцінка судом.

Зрештою, враховуючи встановлені у справі обставини і наявні на той час в матеріалах справи докази, указані заявником обставини не можуть впливати на правильність постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року і не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

На основі цього колегія суддів дійшла висновку, що доводи заявника зводяться до незгоди із правовою позицією суду касаційної інстанції щодо задоволення позову і не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням та не спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів констатує необґрунтованість доводів заявника і відсутність підстав для задоволення його вимог.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Частиною першою статті 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Частиною другою наведеної статті встановлено, що судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Згідно з частиною другою статті 359 КАС України ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Враховуючи викладене, заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року не може бути задоволена, тож судове рішення залишається в силі.

Керуючись статтями 355, 359, 361, 367 - 369 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №826/7243/17.

Постанову Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №826/7243/17 залишити в силі.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 26 липня 2022 року.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду