Справа № 440/1699/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/1699/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.

представника позивача Більчука О.О.,

представника відповідача Казмерчука М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішення форми "Р" № від 14.11.2018;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішення форми "ПС" № від 14.11.2018;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішення форми "Р" № від 14.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що призвело до незаконного винесення спірних податкових повідомлень - рішень, які мають бути скасовані.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1699/21; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.04.2021 /а.с. 58, том 1/.

28.04.2021 підготовче засідання у справі не відбулося з огляду на перебуванні судді на лікарняному; підготовче засідання відкладено на 01.06.2021.

30.04.2021 Головним управлінням ДПС у Полтавській області подано відзив на позовну заяву, у якій просив суд відмовити в його задоволенні та вказував на обставини, які, на думку відповідача, свідчать про те, що ГУ ДФС у Полтавській області під час прийняття оспорюваних рішень діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні /а.с. 66-69, том 1/.

Протокольною ухвалою суду від 01.06.2021 підготовче засідання відкладено на 16.06.2021 з огляду на задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи /а.с. 112, том 1/.

16.06.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідачем не конкретизовано вид додаткового блага, які визначені Податковим кодексом, оскільки підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є узагальненою нормою, яка в своїй структурі містить перелік випадків /а.с. 140, том 1/.

Протокольною ухвалою суду від 16.06.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.06.2021 за клопотанням позивача /а.с. 143, том 1/.

29.06.2021 представником відповідача подані додаткові пояснення на відповідь на відзив, у яких підтверджує обґрунтування, визначені у відзиві до позовної заяви /а.с. 146, том 1/.

Протокольною ухвалою суду від 29.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 21.07.2021 /а.с. 177, том 1/.

Протокольною ухвалою суду від 21.07.2021 оголошено перерву до 18.08.2021 /а.с. 182, том 1/. Протокольною ухвалою суду від 18.08.2021 оголошено перерву до 06.10.2021 для витребування доказів /а.с. 189, том 1/. Протокольною ухвалою суду від 06.10.2021 відкладено розгляд справи до 27.10.2021 за клопотанням представника позивача /а.с. 4, том 2/. Протокольною ухвалою суду від 27.10.2021 оголошено перерву до 17.11.2021 для ознайомлення сторін з матеріалами справи /а.с. 5, том 2/.

16.11.2021 представником відповідача подані додаткові пояснення у справі /а.с.14-15, том 2/.

17.11.2021 представником позивача подані письмові пояснення /а.с. 17-18, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 17.11.2021 оголошено перерву до 08.12.2021 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів /а.с. 20-29, том 2/. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 оголошено перерву до 26.01.2022 /а.с. 57, том 2/. Протокольною ухвалою суду від 21.02.2022 відкладено розгляд справи на 21.02.2022 /а.с. 68, том 2/.

21.02.2022 представником відповідача подано клопотання про залишення без розгляду /а.с. 74-76, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 21.02.2022 оголошено перерву до 28.02.2022 для надання додаткових доказів /а.с.79-82, том 2/.

23.02.2022 представником позивача подано заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду /а.с. 84, том 2/.

Відповідно до довідки від 28.02.2022 у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, відповідно до наказу голови суду від 24.02.2022 №18/13 (зі змінами, внесеними наказом від 27.02.2022 №19/13) "Про організацію роботи суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану", судове засідання у справі №440/1699/21 28.02.2022 не проводилось /а.с. 86, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 01.06.2022 оголошено перерву для надання клопотання представником позивача та відкладено судове засідання на 15.06.2022.

07.06.2022 представником позивача подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначив, що не міг передбачити який з існуючих підходів до розуміння правової природи строку, передбаченого статтею 102 Податкового кодексу України, набуде подальшого розвитку у постановах Верховного Суду.

15.06.2022 представником відповідача подано відповідь на клопотання про поновлення строку на звернення до суду, у якому зазначено, що на момент подачі позовної заяви, а саме: 25.02.2021, діяла практика судової палати Верховного Суду (постанова від 26.11.2020), у якій зазначалося про шестимісячний строк на оскарження податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим твердження представника позивача про відсутність чіткої позиції з приводу строку звернення не відповідає дійсності та не заслуговує на увагу.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27.06.2000 §59) правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні в справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Водночас, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Крім того, суд звертає увагу про наявність усталеної практики щодо підходу до розуміння правової природи строків, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме: подання позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень не пізніше 1095 дня з дня їх винесення, та подальшу зміну тлумачення Верховним Судом щодо розуміння правової природи строків відповідної норми права.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність визнання причини пропуску строку поважними та поновлення пропущеного процесуального строку у зв`язку з цим протокольною ухвалою суду від 15.06.2022 клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду задоволено.

У судовому засіданні 15.06.2022 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 14.08.2018 №2058 проведена невиїзна документальна позапланова перевірка з питань правильності та повноти визначення доходу, нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 ОСОБА_1 .

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області складений акт від 28.09.2018 №1321/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань правильності та повноти визначення доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2014 по 31.12.2016", за яким встановлені порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49; підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168; статті 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітній 2015 рік;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 1256493,00 грн, а саме за 2015 рік;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся, на суму 94282,65 грн, а саме за 2015 рік.

На підставі зазначеного акта 14.11.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

форми "Р" №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 1570616,25 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 1256493,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 314123,25 грн /а.с. 80, том 1/;

форми "Р" №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 117853,31 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 94282,65 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 23570,66 грн /а.с. 79, том 1/;

форми "ПС" №, яким застосовано до позивача штраф за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи в розмірі 170,00 грн /а.с.81/.

Не погодившись із прийняттям зазначених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з актом перевірки встановлено, що за період часу з 01.01.2014 по 31.12.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Про" укладені договори про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів на загальну суму 17902100,00 грн, яка фактично надана позивачу.

ТОВ "Фінансова Компанія "Факторинг Про" з метою страхування збитків через невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами укладено договори страхування фінансових ризиків та добровільного страхування кредитів:

договір №0013.0000004 добровільного страхування кредитів від 31.07.2015, укладений із ПАТ' "Страхова компанія "Дніпроінмед";

договір №70.0000005 добровільного страхування кредитів від 07.08.2015, укладений із ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна";

договір №70.0000006 добровільного страхування кредитів від 01.10.2015, укладений із Миколаївською філією ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

У зв`язку з настанням страхового випадку за договорами про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів, укладеними з громадянином ОСОБА_1 , а саме: невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором (порушення строків погашення заборгованості (тіла кредиту); порушення строків погашення заборгованості по процентам за кредитним договором) страховими компаніями здійснено відшкодування суми кредиту з урахуванням франшизи.

Загальна сума відшкодування страховими компаніями на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Факторинг Про" сум кредитів, отриманих громадянином ОСОБА_2 , становить 6285510,00 грн, у тому числі: ПАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед" відшкодовано 2664090,00 грн, ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" 3334320,00 грн, Миколаївською філією ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" 287100,00 грн.

Відшкодування суми кредиту гр. ОСОБА_1 за страховим актом від 05.12.2015 складає 2664090,00 грн, компанія, що здійснювала страхові виплати, ПАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед".

Відшкодування суми кредиту гр. ОСОБА_1 за страховим актом № 0004.12.15.КР складає 3334320,00 грн, компанія, що здійснювала страхові виплати, ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

Відшкодування суми кредиту гр. ОСОБА_1 за страховим актом № 0005.12.15.КР складає 287100,00 грн, компанія, що здійснювала страхові виплати, Миколаївська філія ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

За доводами відповідача, на суму отриманого від страхових компаній відшкодування сум кредитів ТОВ "Фінансова Компанія "Факторинг Про" зменшено заборгованість гр. ОСОБА_1 за отриманими кредитами на 6285510,00 грн /а.с. 94-96, том 1/.

Позивач не заперечує наведені обставини. ОСОБА_1 лише не погоджується з висновками відповідача, що сума в розмірі 6285510,00 грн була отримана позивачем як додаткове благо та яка підлягає оподаткуванню: податком на доходи фізичних осіб в розмірі 1570616,25 грн, включаючи штрафні санкції; військовим зборов в розмірі 117853,31 грн, включаючи штрафні санкції; штрафом за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи в розмірі 170,00 грн.

Позивач також наголошує, що на випадок неповернення виданих за кредитними договорами грошових коштів ТОВ "ФК "Факторинг Про" уклало договори страхування фінансових ризиків та добровільного страхування кредитів: страховик - ПАТ "СК "Саламандра-Україна" (на даний час - ПАТ "СК "Ван Клік"); страховик - ПАТ "СК "Дніпроінмед" (на даний час - ПАТ "СК "Саламандра"); за деякими кредитними договорами у строки, визначені кредитними договорами, позивач не зміг повернути грошові кошти ТОВ "ФК "Факторинг Про" у повному обсязі; відповідно, за цими договорами настали страхові випадки згідно з умовами договорів страхування.

Водночас, у ході судового розгляду позивач не надав доказів погашення суми боргу перед ТОВ "ФК "Факторинг Про", а також не навів суми погашення.

17.01.2022 до суду надійшли пояснення від ПАТ "Страхова компанія "Ван Клік", у яких зазначено, що ПАТ "СК "Ван Клік" набуло право вимоги до ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 ) у зв`язку з виплатою страхових відшкодувань за страховими випадками, що зазначені в страхових актах: №0004.12.15.КР, №0005.12.15 КР; станом на дату складання даної відповіді (10.01.2022) заборгованість ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 ) перед ПАТ "СК "Ван Клік" становить 3621420,00 грн; 02.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "СК "Ван Клік" із заявою про розстрочення боргу. Станом на дату складання даної відповіді проект договору про розстрочення боргу находиться на розгляді ПАТ "СК "Ван Клік" /а.с. 62, том 2/.

Також у матеріалах справи наявні:

- претензія до позивача про відшкодування збитків № 234 від 25.05.2018, згідно з якою ПАТ "Страхова компанія "Дім страхування" (перейменовано ПАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед") вимагає ОСОБА_1 сплатити 2664090,00 грн або підписати договір реструктуризації боргу, оскільки ПАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед" здійснено виплату страхового відшкодування на користь кредитора (ТОВ "ФК "Факторинг Про") у сумі 2664090,00 грн /а.с.34, том 1/; договір реструктуризації боргу від 25.05.2018 №25/05/18-1, укладений між позивачем та ПАТ "Страхова компанія "Дім страхування", умовами якого передбачено сплату боргу до 25.05.2025 у сумі 2664090,00 грн /а.с. 32-33, том 1 /;

- претензії про відшкодування збитків від 31.05.2017 № 2004, № 2014, згідно з якими ПАТ "СК "Саламандра-Україна" вимагає ОСОБА_1 сплатити 138600,00 грн та 143550,00 грн, відповідно /а.с. 36, 37, том 1/;

- претензії ТОВ "ФК "Факторинг Про" до ОСОБА_1 про сплату заборгованості про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів /а.с. 219, 224, 225, 226, 235-238, 283, том 1/.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовані Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначено перелік доходів, отриманих платником податку як додаткове благо, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема, підпунктом "г" підпункту 164.2.17 встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Згідно з підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо як дохід може означати, зокрема зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу платника податку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими та погоджується з доводами позивача, що до страхових компаній перейшло право вимоги до нього сплатити заборгованість. Також суд звертає увагу, що визнання позивачем факту, що він не сплатив кошти страховим компаніям на погашення заборгованості, не рівнозначно факту відсутності заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №320/2461/19, від 25.05.2022 у справі № 280/4615/19, що враховуються судом відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, є протиправними висновки контролюючого органу щодо заниження позивачем відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 1256493,00 грн, а саме за 2015 рік.

Також відсутні правові підстави подавати позивачу податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітній 2015 рік за приписами підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України (податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу), підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України (якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку); статті 179 Податкового кодексу України (порядок подання річної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації).

Крім того, відповідно безпідставне твердження контролюючого органу про заниження суми грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся, на суму 94282,65 грн, а саме за 2015 рік, згідно з підпунктами 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу (тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту).

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області форми "Р" № від 14.11.2018; форми "Р" № від 14.11.2018 та форми "ПС" № від 14.11.2018.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем був сплачений судовий збір у загальному розмірі 11350,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 25.02.2021 №10603 та від 29.03.2021 №53780.

Таким чином, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 11350,00 грн підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області форми "Р" № від 14.11.2018; форми "Р" № від 14.11.2018 та форми "ПС" № від 14.11.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.06.2022.

Суддя Т.С.Канигіна