Справа № 520/5571/22
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 липня 2022 р. Справа №520/5571/22
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області" №255 від 02.05.2022, згідно якого до позивача, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області "По особовому складу" від 04.05.2022 №233 о/с;

- поновити оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , на посаді з 04.05.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 04.05.2022 по день винесення судом рішення про поновлення.

До позовної заяви представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного строку позовної давності, в якій просить суд визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду поважними та поновити цей строк.

В обґрунтування вказаної заяви, зазначено, що договір про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_1 та його представником - адвокатом Прібитковою Оленою Василівною 11.05.2022. Підписаний позивачем договір надійшов до адвоката поштовим зв`язком у м. Ужгород, де остання проживає на даний час, 23.05.2022. З метою захисту прав позивача, представником зроблені адвокатські запити до Головного управління Національної поліції в Харківській області, відповіді на які отримані 14.06.2022 та 22.06.2022. Адвокат Прібиткова О.В. посилається на те, що у період з 22.06.2022 по 26.06.2022 перебувала у відрядженні. Таким чином, заявник вважає, що строк звернення до суду повинен обчислюватись саме з 26.06.2022, коли адвокат вивчила матеріали, що надійшли від Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Розглянувши вказану заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 2 і 5 зазначеної статті встановлено загальний та спеціальний строк звернення до суду, зокрема для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах Стаббігс на інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії).

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах. Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Виходячи з положень частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, тобто є публічною службою в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.

Відтак оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.05.2022 №255 та від 04.05.2022 №233 о/с свідчать про те, що спір належить до категорії спорів з приводу проходження публічної служби.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані, зокрема, статтею 122 КАС України, відповідно до якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Судом встановлено, що адміністративний позов сформований в системі "Електронний суд" 04.07.2022 та поданий до Харківського окружного адміністративного суду 21.07.2022.

Представник позивача як у позовній заяві, так і у заяві про поновлення строків звернення до суду, зазначає, що про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 проінформовано 05.05.2022, шляхом надіслання оскаржуваних наказів за допомогою месенджера "WatsApp", про що надано відповідний доказ. Тобто, позивач не заперечує проти того, що був ознайомлений із оскаржуваними наказами 05.05.2022.

Крім того, витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.05.2022 №233 о/с про звільнення ОСОБА_1 направлений на адресу позивача листом №1132вс/119-12/01-2022 від 04.05.2022.

Згідно доданого до позовної заяви Договору про надання правової допомоги б/н, останній укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Прібитковою Оленою Василівною - 11.05.2022.

Представник позивача вказує, що об`єктивна можливість звернутися до суду з`явилась лише після її ознайомлення з відповідями на адвокатські запити ГУНП в Харківській області від 13.06.2022 №11аз вс/119-12/01-2022, та від 20.06.2022 №26з/119-15/2022, отриманими представником 14.06.2011 та 22.06.2022 відповідно.

Верховним Судом, у постанові від 23.04.2020 по справі №813/3756/17 відзначено, що порушення прав, свобод чи інтересів особи це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини.

Верховний Суд в постанові від 11.11.2021 у справі №260/611/21 зазначив, що "...реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 10 грудня 2020 №1723/02-12 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку".

Вказане дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 мав можливість вжити своєчасних заходів щодо захисту порушених своїх прав в межах установленого КАС України місячного строку звернення до адміністративного суду, але не скористався таким за відсутності поважних причин. Доказів протилежного суду не надано.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не зазначено про обставини, які позбавили позивача можливості звернення до суду у місячний строк, перебіг якого розпочався з моменту фактичного ознайомлення позивача зі спірними наказами.

Посилання представника позивача на перебування у відрядженні з 22.06.2022 по 26.06.2022, суд розцінює як посилання на неповажні причини, оскільки дані обставини не позбавляли позивача можливості звернутись до суду вчасно, враховуючи його обізнаність щодо існування спірних наказів ще 05.05.2022. Крім того, надані представником позивача на підтвердження цього факту квитки на потяг, жодним чином не підтверджують перебування адвоката Прібиткиної О.В. саме у відрядженні. Також, суд бере до уваги, що позивачем укладено договір про надання правової допомоги ще 11.05.2022.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 по справі №804/958/17.

Вказані у заяві причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом не можуть вважатися поважними, оскільки звернення з адвокатськими запитами до ГУНП в Харківській області, а також зібрання тих доказів, які надані позивачем до позову, не можуть свідчити про непереборність таких обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Суд зазначає, що 05.05.2022 позивач достеменно довідався про звільнення з публічної служби.

Суд звертає увагу, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Враховуючи викладене, представник позивача в поданій заяві від 21.07.2022 не довів та не аргументував поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України. Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду із цим позовом, належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не наведено та не доведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 122, 123, 169, 243, 247, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд, - УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строків на звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати підписання.

Текст ухвали складено та підписано 25.07.2022.

Суддя О.М. Шляхова