Справа № 580/1990/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа № 580/1990/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті та Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 1) та Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Державної служби України з безпеки на транспорті застосоване начальником Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Олегом Лучиним про притягнення позивача до відповідальності у вигляді стягнення адміністративно господарського штрафу у розмірі 17 000, 00 грн згідно постанови від 14.12.2021 №303643 та скасувати її.

- визнати протиправним рішення Державної служби України з безпеки на транспорті застосоване начальником Центрального міжрегіонального Укртрансбезпеки Олегом Лучиним про притягнення позивача до відповідальності у вигляді стягнення адміністративно господарського штрафу у розмірі 17 000, 00 грн згідно постанови від 14.12.2021 №303644 та скасувати її.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що постанови Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 14.12.2021 №303643 та № 303644 про застосування на нього адміністративно-господарського штрафу є протиправними. Вказує, що транспортними засобами керували водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Документи, про відсутність яких зазначено у спірних постановах, а саме: тимчасовий реєстраційний талон на ТЗ марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 , були пред`явлені особі, що здійснювала перевірку. Також зазначає, що тахокарти у кількості, що передбачено законодавством України, повинен заповнювати водій, тому відповідальність за їх експлуатацію несе водій, а не перевізник, відповідно до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

Ухвалою суду від 02.05.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі проти позовних вимог заперечили, надавши до суду 17.06.2022 відзив на позовну заяву, в якому вказав, що водій під час рейдової перевірки 18.10.2021 не надав обов`язковий документ для перевірки уповноваженим особам, а саме: реєстраційні документи на транспортний засіб (тимчасовий реєстраційний талон), наявність якого чітко визначена ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт. Факт відсутності тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_2 , на час перевірки не заперечувався і водієм, оскільки зі змістом порушення зафіксованого актом № 318077 від 18.10.2021 ОСОБА_2 згідний. Також, зазначає відповідач, під час проведення перевірки позивач не забезпечив водія щоденними реєстраційними листами праці та відпочинку водія (тахокартами), а водій на момент перевірки не пред`явив їх за 29 жовтня (день перевірки) та 28 попередніх днів працівнику Укртрансбезпеки з метою перевірки державним інспектором дотримання водієм режиму праці та відпочинку. Крім того, вказує, що відповідальність за відсутність у водія документів, покладено саме на автомобільних перевізників, оскільки у відповідності до ст. 30 Закону № 2344-ІІІ саме автомобільний перевізник повинен забезпечити водія належними документами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Суд встановив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності: якого є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; інший пасажирський наземний транспорт.

18.10.2021 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку від 18.10.2021 № 009978 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 18.10.2021 по 24.10.2021 (Кіровоградська область) проведено перевірку транспортного засобу позивача на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в ході якої встановлено, що 18.10.2021 об 11 год 00 хв ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту Гайворон-Кропивницький, за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт", а саме: у водія відсутній тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , про що складено акт від 18.10.2021 № 318077 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Постановою Центрального Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 14.12.2021 №303643 застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн. Підставою для винесення оскаржуваної постанови є здійснення позивачем правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, - перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: у водія відсутній тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб марки Mercedes Benz, д. н. НОМЕР_1 , на ФОП ОСОБА_1

29.10.2021 посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку від 22.10.2021 № 002297 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Вінницька область) у період 25.10.2021-31.10.2021 проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на а/д М-21 Виступовичі Житомир Могилів Подільський 286км+274м, в ході якої встановлено, що о 11 год. 05 хв. ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_3 , здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту "Умань-Житомир" за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 Закону України „Про автомобільний транспорт", а саме: у водія відсутні тахокарти у кількості передбачені ЄУТР, чим порушено вимоги ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, наказу МТЗУ від 24.06.2010 № 385, про що був складений акт від 29.10.2021 № 305459 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Постановою Центрального Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 14.12.2021 №303644 застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн. Підставою для винесення оскаржуваної постанови є здійснення позивачем правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: у водія відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачено законодавством, чим порушено вимоги ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, наказу МТЗУ від 24.06.2010 № 385.

Вважаючи оскаржувані постанови протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III). Відповідно до статті 3 Закону № 2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

За змістом п.п. 2-4 Порядку №1567 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-III у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до п.п. 12-14 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п. 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Щодо правомірності прийняття постанови від 14.12.2021 №303643, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Закону №2344-III, зокрема, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379 (далі - Інструкція № 379), Якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи пасажирські перевезення, зобов`язаний надавати для перевірки реєстраційні документи на транспортний засіб, зокрема, не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб, зокрема, тимчасовий реєстраційний талон, оскільки саме він підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Судом встановлено, що в ході рейдової перевірки 18.10.2021 водій ОСОБА_2 не надав тимчасовий реєстраційний талон на право користування ТЗ марки Mercedes Benz, д.н. НОМЕР_1 , наявність якого чітко визначена ст. 39 Закону України №2344-ІІІ. Факт відсутності тимчасового реєстраційного талону на зазначений транспортний засіб не заперечувався водієм ОСОБА_2 , оскільки зі змістом порушення, зафіксованого актом від 18.10.2021 № 318077 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, останній згідний, про що в зазначеному акті міститься його особистий підпис.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 по справі № 804/8740/16 в якій зазначено, що попри те, що наведені положення п. 6.3. Інструкції № 379 та п. 16 Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України Про автомобільний транспорт.

При цьому, наявність в матеріалах даної адміністративної справи копії тимчасового реєстраційного талону на вказаний транспортний засіб, не свідчить про його надання водієм уповноваженій особі Укртрансбезпеки на момент проведення перевірки.

Щодо правомірності прийняття постанови від 14.12.2021 № 303644 суд зазначає таке.

Як було зазначено вище, стаття 39 Закону №2344-III встановлює, які документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Згідно із абзацом 3 статті 60 Закону документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно - господарські штрафи, а саме: за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 15 Порядку №1567 передбачає, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Суд встановив, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу слугували висновки акту перевірки, згідно яких у водія ОСОБА_3 , який керував ТЗ позивача марки Mercedes Benz, д. н. НОМЕР_3 , встановлено відсутність документів, визначених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: у водія відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачено законодавством, чим порушено вимоги ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, наказу МТЗУ від 24.06.2010 № 385.

Відповідно до пункту 7.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, (далі Положення №340) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

Пунктом 1.3. Положення №340 передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п. 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385), ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР;

картка картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі (пункт 1.4 Інструкції № 385).

Відповідно до пункту 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому (пункт 3.5. Інструкції № 385).

Згідно пункту 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР ( 994_016 ) здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) ( 994_016 );

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_3 . На ім`я ОСОБА_1 видано тимчасовий реєстраційний талон ХХР № 003858 на транспортний засіб марки Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_3 .

Водій ОСОБА_3 29.10.2021 об 11 год. 05 хв. на М-21 286км+274м здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Умань-Житомир на ТЗ позивача марки Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_3 .

Разом з тим, з акта від 29.10.2021 № 305459 вбачається, що у водія відсутні тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

Суд зазначає, що позивач в обґрунтування позовних вимог не заперечує факт відсутності тахокарт у кількості, передбаченій ЄУТР, а лише наголошує на тому, що тахокарти у кількості, що передбачено законодавством України, повинен заповнювати водій, тому відповідальність за їх експлуатацію несе саме водій, а не позивач, як перевізник.

При цьому, позивач не надав до суду належних та допустимих доказів наявності тахокарт у кількості передбаченій ЄУТР, що свідчило б про їх належне заповнення під час руху водія ОСОБА_3 за вказаним маршрутом.

Посилання позивача, як на підставу для скасування спірної постанови на те, що відповідальним за дане порушення є водій транспортного засобу, а не перевізник, судом оцінюються критично з огляду на таке.

Абз. 18 ч. 1 ст. 1 Закону №2344 визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною 1 статті 60 Закону №2344-III передбачено, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

З викладеного слідує, що відповідальність за відсутність тахокарт у кількості передбаченій ЄУТР покладена на автомобільного перевізника.

Отже, беручи до уваги встановлені порушення позивачем статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", у відповідача були правові підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ