Справа № 199/3893/22
Суддя: СПАЇ В. В.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/3893/22
(2-а/199/59/22)
РІШЕННЯ

іменем України

25.07.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що постановою від 13.06.2022 р. (серії БАВ №437708) поліцейським відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Прокопенком К.П. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. На переконання позивача, вказана постанова є незаконною, оскільки він не перебував за кермом вказаного у постанові транспортного засобу, був пасажиром, поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення Правил дорожнього руху з боку позивача тощо.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, вантажний автомобіль DAF НОМЕР_1 було зупинено на блокпосту працівником поліції (який не представився), який попросив надати супровідні документи на вантаж, документи на автомобіль та напівпричіп, а також свої документи (посвідчення водія). Після того, як позивач та гр. ОСОБА_2 (водій) надали поліцейському документи, у останнього, після їх огляду, виникли якісь певні сумніви, внаслідок чого поліцейський сфотографував деякі документи та автомобіль на свій мобільний телефон та повідомив, що він відіслав фотографії до управління поліції для якоїсь додаткової перевірки. У подальшому поліцейський повідомив позивачу, що їм слід деякий час почекати, оскільки під`їде екіпаж патрульної поліції, який і буде додатково з`ясовувати певні обставини.

Приблизно через 20 хвилин, на місце подій прибув екіпаж патрульної поліції, в складі якого знаходився патрульний, який звернувся до позивача та водія ОСОБА_2 , попросив надати усі вищевказані документи для перевірки, а у подальшому, побачивши, що у позивача відсутня відкрита категорія «Е», склав оскаржувану постанову.

На переконання позивача, патрульним було проігноровано, що позивач не керував транспортним засобом, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позовна заява містить вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В окремо наданій суду заяві представник позивача просив суд задовольнити позов повністю, не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Відповідач Головне Управління Національної поліції в Миколаївській області не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 49-53) відповідач позов не визнав, наголошував на тому, що дії поліцейського, який виніс постанову, є правомірними, докази були оцінені ним за його внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповіді на відзив позивач не погодився із слушністю доводів відповідача (а.с. 62-67).

На переконання позивача, відповідачем не спростовані доводи позивача, відзив на позовну заяву повністю складається з цитування загальних норм права, в тому числі щодо повноважень національної поліції, та практично не містить посилань на фактичні обставини справи. Будь-яких зауважень стосовно повноважень працівників національної поліції щодо складення оскаржуваної постанови, позовна заява не містила.

Будь-яких доказів, які стосуються предмету розгляду справи, відповідачем до Відзиву не долучено, в той час як відповідно до ч.1-2, 4 ст. 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Позивач вважає, що вказане беззаперечно та достеменно свідчить, що поданий відповідачем відзив не відповідає вимогам ст.162 КАС України та жодним чином не спростовує відомостей, викладених позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) адміністративне провадження № К/9901/34580/18.

На переконання позивача, відсутність в матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення вже само по собі свідчить про те, що:

- відповідне порушення позивачем ніколи не вчинялось;

-відсутність належної правової підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже факт вчинення позивачем відповідного правопорушення не встановлений та не зафіксований належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови від 13.06.2022 р. (серії БАВ №437708) поліцейським відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Прокопенком К.П. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП: 13.06.2022 р. о 10.50 год. на а/ш -1481 км Одеса Мелітополь - Новоазовськ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF р/н НОМЕР_1 , при пер вірі документів не мав відповідної категорії на право керування, чим порушив п.п. 2.4 (а) ПДР України (а.с. 39).

Позивач заперечує наявність складу передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП правопорушення в його діях, наголошує на тому, що при зазначених у постанові обставинах він не перебував за кермом транспортного засобу, за кермом перебував гр. ОСОБА_2 , документи для перевірки були надані на вимоги поліцейського ним гр. ОСОБА_2 , та, побачивши, що у ОСОБА_1 відсутня категорія «Е», була винесена постанова відносно нього.

Відповідач вважає постанову законною, про що він зазначив у відзиві на позовну заяву.

Правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Аналіз наведеної норми свідчить, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.ст. 7, 254, 258 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 8 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, тобто, особа допустила керування транспортним засобом, при цьому, вона не має право керування транспортним засобом.

Суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відсутність права керування.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відсутність будь-яких зауважень чи заперечень до постанови в жодному разі не може вважатися належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Підписання позивачем оскаржуваної постанови жодним чином не доводить згоду Позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення.

Вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 по справі № 757/2757/16-а адміністративне провадження № К/9901/6713/18.

Виходячи з вищенаведеного, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, відтак, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат (судовий збір), то на підставі ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого сержанта поліції відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Прокопенка К.П. (м. Миколаїв, вул. Декабристів, буд. 5) про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області (, м. Миколаїв, вул. Декабристів, буд. 5).

Повне судове рішення складене 25.07.2022 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї