Справа № 160/9159/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9159/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Соловей Л.О.

за участі представника позивача Дашка А.А.

представника відповідача Похило І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 р. (суддя Озерянська С.І., повне судове рішення складено 26.11.2021 р.) в справі № 160/9159/21 за позовом Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського (далі ДонНУЕТ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправною бездіяльність щодо неповернення надміру сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 1 363 436,79 грн., зобов`язання повернути надміру сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 1 363 436,79 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт звертає увагу, що контролюючим органом рішенням № від 12.03.2020 р. до позивача застосовано фінансові санкції, а також прийнята вимога про сплату боргу з ЄСВ № Ю-53636-57 від 09.06.2020 р., які рішеннями про розгляд скарги № 20316/6/99-00-06-03-01-06 від 26.06.2020 та № 21026/6/99-00-06-03-01-06 від 06.07.2020 р. скасовані. Тому оскільки скасовані фінансові санкції є похідними від стягнутої в примусовому порядку недоїмки, стягнення недоїмки в розмірі 1 363 436,79 грн. є протиправним, а ця сума має бути повернута як надміру сплачена.

Вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на скасування Верховним Судом рішення в справі № 804/7688/14, позаяк Верховним Судом в цьому рішенні не підтверджено та не спростовано протиправність дій контролюючого органу щодо не списання недоїмки як безнадійного податкового боргу в розміру 2 342 677,16 грн.

Крім того, з метою списання недоїмки зі сплати ЄСВ за вимогою від 04.11.2014 р. № Ю-2787-25 позивачем контролюючому органу подавались заяви про списання безнадійного боргу. До заяви від 28.10.2015 р. № 2240 позивачем подавався сертифікат Дніпропетровської ТПП № 5065 про форс-мажорні обставини, тобто позивачем виконані усі вимоги, необхідні для звільнення від виконання обов`язку, подано докази існування форс-мажорних обставин, що перешкоджали позивачу в період з 20.08.2014 р. по 29.10.2014 р. сплатити ЄСВ.

Посилаючись на рішення Верховного Суду в зразковій справі № 812/292/18, вважає, що нарахування позивачу, який звільнений від обов`язку сплачувати ЄСВ, недоїмки та подальша відмова у списанні суми недоїмки як безнадійного податкового боргу суперечить приписам законодавства, тому дії контролюючого органу щодо обчислення та в подальшому несписання недоїмки з ЄСВ за серпень, вересень, жовтень 2014 року як безнадійного боргу є протиправними.

При цьому сплачені позивачем з листопада 2014 року суми ЄСВ були спрямовані на погашення недоїмки згідно з вимогою від 04.11.2014 р. № Ю-2787-25 на суму 2 342 677,16 грн.

ГУ ДПС 05.09.2019 р. виставлена вимога № Ю-2787-25 на суму 1 363 436,79 грн., яка передана до примусового виконання, а 24.09.2019 р. органом Державної казначейської служи України (далі ДКСУ) кошти в сумі 1 363 436,79 грн. списано з рахунку позивача.

Тому зазначає, що в порушення п. 9-3 (далі 9-4) розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не зважаючи на звільнення позивача від обов`язку нараховувати, обчислювати і сплачувати ЄСВ, відповідачем протиправно обчислена та в подальшому примусово стягнута сума недоїмки за серпень, вересень та жовтень 2014 року, тому позивач звертався до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених коштів, проте відповідач допустив бездіяльність щодо неповернення позивачу надміру сплаченого ЄСВ в сумі 1 363 436,79 грн.

Судом першої інстанції помилкове тлумачено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 16.01.2016 р. № 6, адже лист про надання інформації від 19.03.2021 р. не є повідомленням із зазначенням причин відмови, а посилання суду першої інстанції та відповідача на відсутність надміру сплачених коштів в сумі 1 363 436,79 грн. не впливає на обов`язок повернення надміру сплачених сум. Крім того, вважає, що відповідачем порушено строк розгляду заяви позивача.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського () знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області з 29.10.2014 року.

Криворізькою центральною ОДПІ сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2014 р. № Ю-2787-25 на суму 1 757 096,50 грн.

Не погоджуючись з діями контролюючого органу, вважаючи, що має право на списання такого безнадійного боргу, позивач звернувся до суду, пославшись на те, що відповідачем нараховано недоїмку за період з 20.08.2014 року по 20.02.2015 року у розмірі 2 342 677,16 грн., проте вказана сума має бути списана у встановленому законодавством порядку, а перераховані суми не можуть бути використані з метою зменшення боргу, який виник у період знаходження ДонНУЕТ у зоні проведення АТО.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 р. у справі № 804/7688/15 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі № 804/7688/15 скасована постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії Криворізької центральної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо несписання недоїмки у якості безнадійного податкового боргу у розмірі 2 342 677,16 грн.; зобов`язано Криворізьку центральну об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області списати недоїмку з ЄСВ, яка виникла станом на 20.10.2014 р.; в решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12.09.2019 року скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі №804/7688/15, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року в цій справі залишено в силі.

05.09.2019 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2787-25 на суму 1 449 616,87 грн.

ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області направлено позивачу повідомлення про безспірне списання коштів з рахунків боржника від 25.09.2019, яким повідомлено, що 24.09.2019 року проведено безспірне списання коштів у сумі 1 363 436,79 грн. недоїмка зі сплати єдиного внеску, що підтверджується копією меморіального ордеру № 1 від 23.09.2019 року.

07.12.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати надміру або помилково сплачені кошти у сумі 1 363 436,79 грн.

Листом від 19.03.2021 року № 11067/6/04-36-24-11-11 ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомлено позивача, що за даними інформаційної системи податкового органу станом на 29.10.2014 року ІКП по коду бюджетної класифікації 71010000 - єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності, обліковується заборгованість в сумі 1 757 096,50 гривень. Відповідно до поданих звітів з 01.11.2014 по 31.12.2020 року нараховано єдиного внеску на загальну суму 20 168 958,11 грн., сплачено - 22 282 115,56 грн. Станом на 01.01.2021 року в ІКП обліковується переплата в сумі 356 060,95 грн. Отже, у зв`язку з тим, що надміру сплачених коштів в сумі 1 363 436,79 грн. в ІКП ДОННУЕТ не обліковується, вищезазначена заява залишена без розгляду.

Врахувавши, що діючим законодавством передбачена можливість повернення саме надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, а станом на 29.10.2014 року за позивачем рахувалась заборгованість 1 757 096,50 грн., позивачем своєчасно подавались звіти та самостійно розраховувалась суми єдиного соціального внеску, заборгованість за яким станом на 05.09.2019 р. складала 1 449 619,87 грн., а саме 304 828,14 грн. по строку сплати 20.05.2019 року; 348 100,07 грн. по строку сплати 20.06.2019 року; 466 689,51 грн. по строку сплати 22.07.2019 року та 330 002,15 грн. по строку сплати 20.08.2019 року, що стало підставою для формування контролюючим органом 05.09.2019 р. вимоги на суму 1 449 619,87 грн., а також беручи до уваги часткову сплату сум єдиного внеску та, відповідно, те, що станом на 19.09.2019 року за позивачем рахувалась заборгованість у розмірі 1 363 436,79 грн., яка УДКСУ в м. Кривому Розі безспірно списана з рахунків позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність надміру або помилково сплачених позивачем коштів у розмірі 1 363 439,79 грн.

Оскільки за позивачем не обліковується ані надміру, ані помилково сплачених коштів з єдиного внеску у розмірі 1 363 436, 79 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДонНУЕТ з 05.07.1990 р. перебував на податковому обліку в податкових органах Донецької області (ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька), з 29.10.2014 р. в Криворізькому північному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Дніпропетровською ТПП позивачу видано сертифікат № 5065 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) зі строком дії з 20.08.2014 р. по 29.10.2014 р. (а.с. 47 т. 1).

Контролюючим органом 04.11.2014 р. сформована вимога № Ю-2787-25, за якою розмір недоїмки з ЄСВ становить 1 757 096,50 грн.

Позивач звернувся до контролюючого органу з питання списання недоїмки на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 р. в справі № 804/7688/15, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 12.09.2019 р., відмовлено у задоволенні позову ДонНУЕТ про визнання протиправними дії Криворізької центральної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо несписання недоїмки у якості безнадійного податкового боргу у розмірі 2 342 677,16 грн., зобов`язання Криворізьку центральну об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області списати недоїмку з ЄСВ, яка виникла станом на 20.10.2014 р.

ГУ ДПС 05.09.2019 р. виставлена вимога № Ю-2787-25 на суму єдиного внеску 1 449 619,87 грн., яка передана на примусове виконання (а.с. 34 т.1).

УДКС у місті Кривому Розі 24.09.2019 р. проведено безспірне списання коштів в розмірі 1 363 436,79 грн. з рахунку позивача, про що повідомлено позивача повідомленням від 25.09.2019 р. (а.с. 35 т.1).

Позивачем 07.12.2020 р. направлено до ГУ ДПС заяву про перерахування надміру або помилково сплачених коштів в сумі 1 363 436, 79 грн. (а.с. 37-39 т.1).

Листом 19.03.2021 р. ГУ ДПС заява позивача залишена без розгляду. (а.с. 40-41 т.1).

Крім того, рішенням ГУ ДПС № від 12.03.2020 р. застосовано до позивача штрафні санкції та пеня в загальному розмірі 5 776 642,02 грн. та виставлена 13.05.2020 р. вимога № Ю-53636-57 на суму 5 510 890,51 грн. та від 09.06.2020 р. № Ю-63636-57 на суму 5 527 935,20 грн. (а.с. 53-55 т.1).

Рішенням ДПС про результати розгляду скарги № 20316/6/99-00-06-03-01-06 від 26.06.2020 р. скасоване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.03.2020 р. № , рішення вважається відкликаним, зобов`язано ГУ ДПС винести та направити платнику нове рішення (а.с. 76-79 т.1).

Рішенням ДПС про результати розгляду скарги № 21026/6/99-00-06-03-01-06 від 06.07.2020 р. скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 р. № Ю-53636-57, вимога вважається відкликаною (а.с. 80-82 т.1).

Спірним в цій справі є питання доведеності наявності надміру сплачених позивачем сум єдиного внеску як умови для повернення таких сум платнику.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

За визначенням, наведеним у пунктах 2 та 6 частини першої статті 1 Закон № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення та сплати єдиного внеску встановлений статтею 9 Закону № 2464-VI, частиною тринадцятою якої передбачено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 р. № 6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 р. за № 193/28323 (далі Порядок № 6).

Цей Порядок розроблено відповідно до статей 9 та 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - кошти).

У розумінні цього Порядку надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону) (пункт 3 Порядку № 6).

Пунктом 5 Порядку № 6 визначені випадки повернення коштів, якими є:

1) надмірна або помилкова сплата сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкова сплата сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкова сплата сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкова сплата податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Пунктом 6 Порядку № 3 встановлено, що повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (далі - Заява).

За змістом пункту 7 Порядку № 6 у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у заяві платника інформації; подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає заяву з відміткою про підтвердження повернення коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою про підтвердження повернення коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 8 цього Порядку на підставі висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок платника, зазначений у заяві, відкритий у банку або органі Казначейства.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що діючим законодавством передбачено, що поверненню підлягають саме надміру та/або помилково сплачені кошти єдиного внеску.

В цьому випадку, як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на 29.10.2014 р. за позивачем обліковувалась недоїмка з єдиного внеску в розмірі 1 757 096,50 грн.

В подальшому позивачем своєчасно подавались звіти та самостійно розраховувалась суми єдиного соціального внеску, заборгованість за яким станом на 05.09.2019 р. складала 1 449 619,87 грн. (304 828,14 грн. по строку сплати 20.05.2019 р.; 348 100,07 грн. по строку сплати 20.06.2019 р.; 466 689,51 грн. по строку сплати 22.07.2019 р., 330 002,15 грн. по строку сплати 20.08.2019 р.).

ГУ ДПС 05.09.2019 р. виставлена позивачу вимога № Ю-2787-25 на суму єдиного внеску 1 449 619,87 грн.

При цьому суд звертає увагу, що недоїмка в розмірі 1 449 619,87 грн. за вимогою від 05.09.2019 р. включає самостійно нараховані та не сплачені позивачем суми єдиного внеску за період з травня по серпень 2019 р.

УДКС у місті Кривому Розі 24.09.2019 р. проведено безспірне списання коштів в розмірі 1 363 436,79 грн. з рахунку позивача.

За відомостями ІКП за позивачем не обліковується надміру або помилково сплачених коштів з єдиного внеску у розмірі 1 363 436,79 грн., тому є правильним висновок суду першої інстанції про те, що сума єдиного соціального внеску в розмірі 1 363 439,79 грн. не є помилково або надмірно сплаченою, тому не може бути повернутою.

Фактично позиція апелянта зводиться до неврахування як контролюючим органом, так й судом першої інстанції того факту, що сума недоїмки з єдиного внеску в розмірі 1 757 096,50 грн. за вимогою від 04.11.2014 р. № Ю-2787-25, на погашення якої відповідачем спрямовувались суми єдиного внеску, які сплачувались позивачем, є безнадійним боргом, який в силу Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а також пункту 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, мав бути списаний відповідачем.

Суд з цього питання вважає за необхідне зазначити, що предметом доказування в цій справі є виключно питання наявності підстав вважати суми єдиного внеску в розмірі 1 363 436,79 грн., яка стягнута в примусовому порядку за вимогою від 05.09.2019 р. № Ю-2787-25, надміру сплаченою та такою, що має бути повернута платнику.

При цьому порядок утворення недоїмки, яка стягнута в примусовому порядку, не є предметом доказування в цій справі.

Крім того, питання списання недоїмки з єдиного внеску в розмірі 1 757 096,50 грн. за вимогою від 04.11.2014 р. № Ю-2787-25 як безнадійного боргу було предметом розгляду в межах справи № 804/7688/15, рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в якій набрало законної сили відповідно до постанови Верховного Суду від 12.09.2019 р.

Відтак, зазначені доводи апелянта виходять за межі предмету доказування, як й доводи про скасування ДПС рішення № від 12.03.2020 р. про застосування до позивача фінансових санкцій, вимоги про сплату боргу з ЄСВ № Ю-53636-57 від 09.06.2020 р., які прийняті після безспірного списання недоїмки.

Той факт, що Верховним Судом в постанові в справі № 804/7688/14 не підтверджено та не спростовано протиправність дій контролюючого органу щодо не списання недоїмки як безнадійного податкового боргу в розміру 2 342 677,16 грн., не має правового значення для вирішення справи, що розглядується зараз, адже судом в межах цієї справи не розглядається питання порядку утворення недоїмки.

Стосовно порушення контролюючим органом Порядку № 6 в тій частині, що лист про надання інформації від 19.03.2021 р. не є повідомленням із зазначенням причин відмови та в частині недотримання строку розгляду заяви позивача, суд зазначає таке.

По-перше, повідомлення відповідача містить причини відмови у поверненні коштів, а по-друге, тільки недотримання строку розгляду заяви не обумовлює висновок про протиправність відмови у поверненні позивачу коштів.

Підсумовуючи викладене, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 р. в справі № 160/9159/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 р. в справі № 160/9159/21 за позовом Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 25.07.2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.07.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко