Справа № 520/18934/21
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 липня 2022 року № 520/18934/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Севастьяненко К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України за фактом ненадання ОСОБА_1 повної інформації на запит в НПУ від 27.07.2021 про середні розміри надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплачених поліцейським за періоди з 01.04.16 по 30.10.2019, з 01.12.2019 по 01.07.2021 відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015р. №988 за прирівняною посадою поліцейського оперуповноваженого - противоправною;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити певні дії по наданню ОСОБА_1 повної інформації на запит до НПУ від 27.07.2021 про середні розміри надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплачених поліцейським за періоди з 01.04.16 по 30.10.2019, з 01.12.2019 по 01.07.2021 відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015г. №988 за прирівняною посадою поліцейського оперуповноваженого;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України, за рахунок коштів на його утримання, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн., згідно наданої квитанції.

В обґрунтування позовної заяви позивачем вказано, що бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання відповіді за зверненням позивача, згідно Закону України Про доступ до публічної інформації порушує права позивача у зв`язку з чим просить суд та зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 відкрито спрощене провадження.

Відповідач 1 (Міністерство внутрішніх справ України) надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що у спірних правовідносинах діяв на підставі та у межах закону.

Відповідач 2 (Національної поліції України) надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що у спірних правовідносинах діяв на підставі та у межах закону.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, позовні вимоги просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач 27.07.2021 звернувся до НПУ з проханням надати у встановлений законом строк інформацію про усереднений розмір премії та надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, індексації грошового забезпечення поліцейських Національної поліції» та інших складових грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського оперуповноважений сектору карного розшуку Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за період часу: 01.04.2016 - 31.12.2016; 01.01.2017-31.12.2017; 01.01.2018-31.12.2018; 01.01.2019-31.12.2019; 01.01.2020-31.12.2020; 01.01.2021 - 01.07.2021.

Тобто предметом спору, згідно прохальної частини є запит позивача від 27.07.2021 року.

Листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ від 04.08.2021 ОСОБА_1 надано відповідь та зазначено, що надати інформацію про розмір грошового забезпечення не вбачається можливим, оскільки грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу за займаною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), а розмір премії визначається за показниками, зазначеними у Положенні про преміювання поліцейських відповідного територіального органу поліції Національної поліції та залежно від особистого вкладу поліцейського в загальні результати служби та встановлюється за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення, тобто є індивідуальним для кожного поліцейського.

Таким чином, не погоджуючись зі змістом відповіді на запит відповідача 2 , позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної влади/адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суспільні відносини з приводу практичної реалізації громадянами України проголошеного ст.40 Конституції України права на звернення до органів публічної адміністрації додатково регламентовані, насамперед, приписами Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про інформацію" (як загальними нормами права), а у деяких випадках - спеціальними нормами права як-то: положеннями Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Земельного кодексу України тощо.

Згідно ст. 3 ЗУ Про звернення громадян під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 4 ЗУ Про звернення громадян до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про звернення громадян органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст. 18 ЗУ Про звернення громадян громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 ЗУ Про звернення громадян органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Згідно ст 20 КАС України, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Натомість, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011р. №2939-VI (далі за текстом - Закон № 2939-VI.

За визначенням статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (частина 2 статті 5 Закону № 2939-VI).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 14 Закону № 2939-VI встановлено обов`язки розпорядника інформації, серед яких обов`язок оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення та надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до статті 21 Закону № 2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Частиною 1 статті 22 Закону № 2939-VI визначено випадки, у яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Системний аналіз норм Закону №2939-VІ дає підстави для висновків, що визначальною кваліфікуючою ознакою публічної інформації є її реальне існування у формі документальних відомостей як речі матеріального світу, тобто те, що публічна інформація за правовою суттю є заздалегідь готовим, зафіксованим на певному матеріальному носієві продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання покладених законом обов`язків органу публічної адміністрації.

Тому у правовому режимі доступу до публічної інформації не підлягають розгляду письмові звернення зацікавлених осіб з приводу надання неіснуючої в реальності інформації, за виключенням випадку вчинення розпорядником публічної інформації безпідставного протиправного і невиправданого об`єктивними чинниками діяння з приводу невиконання власного обов`язку по створенню публічної інформації.

Таким чином, суд вважає, що до спірних правовідносин у даній справі слід застосувати Закон України "Про звернення громадян".

Стосовно позовних вимог в частині визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України за фактом ненадання ОСОБА_1 повної інформації на запит в НПУ від 27.07.2021 про середні розміри надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплачених поліцейським за періоди з 01.04.16 по 30.10.2019, з 01.12.2019 по 01.07.2021 відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 за прирівняною посадою поліцейського оперуповноваженого - противоправною, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 отримав відповідь від 04.08.2021 за підписом заступника начальника Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ з доданою до неї інформацією.

Оскільки позивач із запитом від 27.07.2021 звертався до НПУ та відповідно від останнього отримав відповідь на зазначений запит, вказані обставини свідчать про відсутність протиправної бездіяльності за фактом ненадання ОСОБА_1 повної інформації за запитом, враховуючи що дана позовна вимога спрямована до іншого суб`єкта владних повноважень, а саме НПУ.

Таким чином, оскільки позивач не звертався до Міністерства внутрішніх справ України із зазначеним запитом про надання інформації, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 27.07.2021 звернувся до Національної поліції України із запитом про надання інформації, в якому просив надати інформацію про усереднений розмір премії та надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, індексації грошового забезпечення поліцейських Національної поліції та інших складових грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського оперуповноваженого сектору карного розшуку Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за період часу з 01.04.2016-01.07.2021.

Листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ від 04.08.2021 ОСОБА_1 надано відповідь та зазначено, що надати інформацію про розмір грошового забезпечення не вбачається можливим, оскільки грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу за займаною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), а розмір премії визначається за показниками, зазначеними у Положенні про преміювання поліцейських відповідного територіального органу поліції Національної поліції та залежно від особистого вкладу поліцейського в загальні результати служби та встановлюється за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення, тобто є індивідуальним для кожного поліцейського.

Зі змісту наданої відповіді встановлено наступне.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - постанова № 988) та у Порядку затвердженому наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" (далі Порядок) за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення та за посадою "оперуповноважений", виплачується з розрахунку таких складових:

1) посадового окладу за спеціальним званням (додаток 1 "Схема окладів поліцейських за спеціальними званнями" до постанови № 988).

2) посадового окладу за посадою "оперуповноважений", який становить 2400 грн. (додаток 7 "Схема посадових окладів поліцейських управлінь, відділів (відділень) поліції" до постанови № 988):

3) надбавки за стаж служби в поліції, яка виплачується в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням (додаток 11 "Розміри надбавки за стаж служби в поліції" до постанови №988). До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби в поліції зараховуються періоди, визначені частиною другою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію";

4) надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, яка установлюється в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право установлювати зазначену надбавку, відповідно до пункту 4 постанови № 988.

Абзацом третім та шостим пункту 4 розділу II Порядку визначено, що надбавка за специфічні умови проходження служби встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу органу поліції та оголошується наказом по особовому складу.

У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом.

5) премії, розмір якої визначається за показниками, зазначеними у Положенні про преміювання поліцейських відповідного Головного управління Національної поліції та залежно від особистого вкладу поліцейського в загальні результати служби.

Так. пунктом 12 розділу II Порядку № 260 визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. Премія кожному поліцейському встановлюється індивідуально безпосереднім керівником структурного підрозділу та затверджується начальником відповідного Головного управління Національної поліції.

6) Пунктом 7 розділу II Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно" - 10 відсотків.

Разом з тим, поліцейським можуть встановлюватися надбавки за службу в умовах режимних обмежень (за наявності допуску виданого Службою безпеки України), в розмірі до 20 відсотків посадового окладу залежно від ступеня секретності інформації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці».

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання йому допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Відтак, інформація про середній розмір премії поліцейських, надбавки за специфічні умови проходження служби та набавки за службу в умовах режимних обмежень за прирівняною посадою оперуповноваженого сектору відділу ГУНП є індивідуальною та залежить від багатьох факторів.

Отже, при наданні відповіді на запит позивача Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ надав повну та вичерпну відповідь від 04.08.2021 №610зі/29/2/03-2021 в межах компетенції.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до наказу МВС України від 16.04.2021 №291 ОСОБА_1 вже була виготовлена довідка № 33/41-138 від 20.05.2021 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року з урахуванням середнього розміру надбавок «за специфічні умови проходження служби» та розміру премії, яка скерована до ГУПФ України у Харківській області для можливості здійснення перерахунку пенсії Позивачу відповідно до вимог ст. 43. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової службі та деяких інших осіб".

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, обставини на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без задоволення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, згідно змісту відзиву, не заперечувалося факту наявності повноважень розпорядження інформацією, запитуваною позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 26.07.2022 року.

Суддя К.О. Севастьяненко