Справа № 360/4731/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа №360/4731/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року (повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4731/21 (суддя в І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

03 вересня 2021 року до представник позивача Осьмак Яніна Валеріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач-2), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 25.06.2021 № 09 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по Списку №1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити позивачу пенсії за віком по списку №1 з 18.06.2021 відповідно до його особистої заяви від 18.06.2021, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи по Списку №1 період роботи з 25.01.1988 по 30.10.1996 на гідрошахті імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» на посадах учня підземного гірника, підземного гірника, підземного гірничомонтажника з повним підземним робочим днем у шахті, до страхового стажу період роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003 у сільськогосподарському кооперативі «Фобос» на посаді агенту з постачання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 свою трудову діяльність почав з липня 1985 року і працював по листопад 2003 року, з 1997 року по теперішній час здійснює підприємницьку діяльність. Загальний стаж, на думку позивача, складає понад 32 роки, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №1 - 8 років 9 місяців 5 днів, який до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

18.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (розташований у смт. Марківка Луганської області) із заявою на призначення пенсії за віком за Списком №1 як особа, яка має відповідний пільговий стаж роботи понад 8 років (період роботи з 25.01.1988 по 30.10.1996 на гідрошахті імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» на посадах учня підземного гірника, підземного гірника, підземного гірничомонтажника з повним підземним робочим днем у шахті) та досяг пенсійного віку (на момент подання заяви вік позивача складав повних 53 роки).

Рішенням від 25.06.2021 №09 Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №1 через відсутність у нього права на зазначений вид пенсії (страховий стаж згідно з даними відповідача склав 07 років 06 місяців 13 днів).

До страхового стажу та пільгового стажу відповідачем не враховано період роботи позивача з 25.01.1988 по 30.10.1996 на гідрошахті імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» на посадах учня підземного гірника, підземного гірника, підземного гірничомонтажника з повним підземним робочим днем у шахті через проведені виправлення у трудовій книжці, які не завірені печаткою підприємства, які їх проводило, та документів які підтверджують роботу позивача повний робочий день. Також до страхового стажу не враховано період роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003 у сільськогосподарському кооперативі «Фобос» на посаді агенту з постачання, через відсутність на печатці підприємства коду ЄДРПОУ та даних ОК- 5.

З урахуванням викладеного, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.06.2021 № 09 щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати позивачу до загального страхового та пільгового підземного стажу за списком №1 період його роботи з 25.01.1988 по 30.10.1996, а також до загального страхового стажу - період роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003, у зв`язку з чим призначити пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону № 1058-ІV на підставі заяви від 18.06.2021.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначив, що 18.06.2021 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

25.06.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області прийнято рішення № 09 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Страховий стаж роботи позивача складає 7 років 6 місяців 13 днів. Період роботи з 26.08.1989 по 30.10.1996 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис трудової книжки №10 «виправленому вірити» не завірено печаткою. Період роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003, не зараховано, оскільки на печатці підприємства відсутній код ЄДРПОУ та відсутні дані ОК-5. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 22.07.1985 по 05.11.1985 та з 25.01.1988 по 30.10.1996, оскільки вказані посади не відповідають довіднику, відсутні первинні документи, акти зустрічних перевірок.

Сторони звернулись до суду з клопотанням розглядати справу за їх відсутності, тому відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Молодогвардійським МВМУМВС України в Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.9,79), має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 18.06.2021 № 925- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.10).

18.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою встановленої форми про призначення пенсії на пільгових умовах за віком (а.с.74).

Отже, на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії йому виповнилося 53 роки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 09 від 25.06.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відмова мотивована тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 26.08.1989 по 30.10.1996, оскільки запис трудової книжки № 10 «виправленому вірити» не завірено печаткою; з 01.11.1996 по 28.11.2003, оскільки на печатці підприємства не має коду ЄДРПОУ та відсутні дані ОК-5. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 22.07.1985 по 05.11.1985 та з 25.01.1988 по 30.10.1996, оскільки вказані посади не відповідають довіднику, відсутні первинні документі, акти зустрічних перевірок. Також в рішенні зазначено, що для зарахування зазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючи довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 7 років 6 місяців 13 дні (за який період не вказано), кількість зарахованого пільгового стажу відповідач у оскарженому рішенні не зазначив (а.с.11).

Трудова книжка позивача серія НОМЕР_3 містить наступні записи періодів роботи (а.с.12-14):

- з 01.09.1982 по 15.07.1985 навчання в ПТУ № 28 м. Молодогвардійська»;

Шахтобудівне управління № 2 тресту «Краснодоншахтоустрій»:

- запис № 3 - 22.07.1985 прийнятий арматурником електрозварювальником 3 розряду;

- запис № 4 - 05.11.1985 звільнений по ст. 36 п.3 у зв`язку із призовом до Радянської армії;

- запис № 5 - з 12.11.1985 по 28.11.1987 служба в Радянській армії;

Гідрошахта ім. 50-річчя СССР п/о Краснодонвугілля:

- запис № 6 - 25.01.1988 прийнятий учнем підземного гірника з повним підземним робочим днем в шахті;

- запис № 7 - 03.06.1988 переведений підземним гірником другого розряду з повним підземним робочим днем в шахті;

- запис № 8 - 16.11.1988 переведений підземним гірником 3 (третього) розряду з повним підземним робочим днем в шахті;

- запис № 9 - 25.08.1989 переведений підземним гірничомонтажником четвертого розряду з повним підземним робочим днем в шахті;

- запис № 10 - 30.10.1996 звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (запис містить виправлення дати звільнення з «19.10.1996» на 30.10.1996», в лівому кутку на цій же сторінці є запис працівника відділу кадрів «виправленому на 30.10.1996 вірити», який не завірено печаткою підприємства, при цьому сам запис про звільнення містить відтиск такої печатки;

Сільськогосподарський кооператив «Фобос»:

- запис №11 01.11.1996 прийнятий агентом із постачання;

- запис №12 28.11.2003 звільнений за ст.38 КЗпП за власним бажанням.

Зазначені записи завірені печаткою підприємства (яка не містить коду ЄДРПОУ підприємства) та підписом відповідальної особи.

Таким чином, з трудової книжки вбачається, що у записі № 10 від 30.10.1996 наявні виправлення, а саме: дата звільнення позивача виправлена з 19.10.1996 на 30.10.1996.

Також для підтвердження періоду роботи з 25.01.1988 по 30.10.1996 позивачем надано до суду довідки від 02.07.2013 № 4428, № 4427, 4426, № 4424, видані ПАТ «Краснодонвугілля» №3 (а.с.16-19).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом № 1058-ІV.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків ( ОСОБА_1 досяг віку, встановленого абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, - 50 років 08.08.2017).

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (застосовується з 1 жовтня 2017 року).

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Отже, з 01 жовтня 2017 року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, за висновком місцевого суду, позивач, який на дату звернення з заявою від 18.06.2021 про призначення пенсії досяг віку 53 роки, з урахуванням вказаних вимог законодавства та у разі задоволення позовних вимог та зарахування до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 25.01.1988 по 30.10.1996 (8 років 9 місяців х 2) та до страхового стажу період роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003 (7 років) у сільськогосподарському кооперативі «Фобос» на посаді агенту з постачання, з урахуванням іншого зарахованого відповідачем загального страхового стажу (7 років 6 місяців 13 днів), матиме достатньо загального (понад 23 роки 6 місяців), спеціального пільгового стажу (8 років) та пенсійного віку (60 років - 8 років = 52 роки) для призначення пенсії з 18.06.2021.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно із статтею 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналіз вищезазначених положень свідчить про те, що для призначення пенсії за віком за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей щодо стажу роботи. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відтак чинне законодавство передбачає необхідність підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виключно у разу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Так, трудова книжка позивача щодо періоду роботи з 25.01.1988 на 30.10.1996 на Гідрошахті ім. 50-річчя СРСР п/о Краснодонвугілля (не зарахованого відповідачем до пільгового стажу) містить всі необхідні записи, в тому числі про характер роботи, що пов`язана з перебуванням повний робочий день під землею.

З цих підстав не є обґрунтованими посилання в оскаржуваному рішенні пенсійного органу на те, що відсутні первинні документі, акти зустрічних перевірок.

При цьому є необґрунтованим посилання відповідача і на те, що вказані посади не відповідають довіднику, оскільки підрозділом 1 («Підземні роботи») розділу І («Гірничі роботи») право на пільгову пенсію за Списком N 1 виробництв, цехів, професій и посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. N 1173 (що діяв на час працевлаштування позивача) мають всі робітники, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланця, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд.

Дійсно, за період з 21.08.1992 по 30.10.1996 відсутні записи про атестацію робочих місць.

Щодо відсутності записів про атестацію робочого місця, а також відсутності відтиску печатки підприємства на записі «виправленому на 30.10.1996 вірити» суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі № 348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі № 345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Порядок ведення трудових книжок встановлений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2.14 Інструкції № 58, переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, які прийняття на роботу.

Разом із тим, суд зазначає, що згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

При цьому, суд вважає необхідним зазначати, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання у первинних документах печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, записи у трудовій книжці позивача щодо періодів його роботи з 25.01.1988 по 30.10.1996 на гідрошахті імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» на посадах учня підземного гірника, підземного гірника, підземного гірничомонтажника з повним підземним робочим днем у шахті містять достатню інформацію для зарахування цих періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1.

Крім того, на підтвердження спірного періоду стажу роботи позивачем до позовної заяви додані довідки від 02.07.2013 № 4428, № 4427, 4426, № 4424, видані ПАТ «Краснодонвугілля» №3, які підтверджують факт звільнення позивача з вказаного підприємства саме 30.10.1996 (а.с.16-19).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У зв`язку з викладеним є необґрунтованим не зарахування відповідачем періоду роботи з 26.08.1989 по 30.10.1996 до страхового стажу, оскільки запис трудової книжки №10 «виправленому вірити» не завірено печаткою.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування вказаних вище періодів роботи позивача (як до страхового, так і до пільгового) на підставі відомостей трудової книжки.

ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач під час розгляду заяви про призначення пенсії позивачу допустився надмірного формалізму та не включив до трудового стажу позивача роботу на вказаному підприємстві, що підтверджується даними трудової книжки та архівними довідками перебування на посаді гірномонтажника підземним на Гідрошахті ім. 50-річчя СРСР п/о Краснодонвугілля у період з 25.01.1988 по 30.10.1996, вказані довідки видані адміністрацією ПАТ «Краснодонвугілля» №3, де є можливість достовірно встановити дату звільнення.

Щодо не зарахування періоду роботи позивача з 01.11.1996 по 28.11.2003 через відсутність на печатці підприємства коду ЄДРПОУ та відсутність відомостей в ОК-5.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо періоду роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003 у сільськогосподарському кооперативі «Фобос», та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Крім того, у відомостях форми ОК-5 є дані про нарахування страхових внесків за позивача протягом часу з 2000 по 2003 роки (а.с.80).

Таким чином, позивач відповідно до чинного законодавства не несе відповідальність за недотримання порядку ведення трудової книжки. А це означає, що порушення установленого порядку, допущенного відповідальними особами щодо ведення трудової книжки позивача, не повинні впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, а у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а Верховним Судом наголошено, що працівник не може відповідати за правильність і повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17, де зазначено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відсутність коду ЄДРПОУ на відбитку печатки на трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Отже, відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, не врахував, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

По-перше, посилання суду першої інстанції на те, що у відомостях форми ОК-5 є дані про нарахування страхових внесків за позивача протягом часу з 2000 по 2003 роки (а.с.80), - не можуть слугувати підставою для задоволення цієї частини позовних вимог.

Так, протягом 2000-2003 років у відомостях форми ОК-5 є дані про нарахування страхових внесків за позивача лише в грудні кожного з цих років, причому страхувальником не сільськогосподарським кооперативом «Фобос», а Терещенком, - за кодом , що відповідає ідентифікаційному номеру фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.79).

По-друге, пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, завіряння печаткою відповідного запису передбачено чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Вимоги до печатки встановлені пунктом 3.3.7 Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об`єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом МВС України 11.01.99 N 17, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 р. за N 264/3557:

«На всіх печатках підприємств, установ, організацій, господарських об`єднань, суб`єктів підприємництва, об`єднань громадян, зареєстрованих в Україні, інших організаційних форм підприємництва зазначається їх ідентифікаційний код, а на печатках громадян-підприємців ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків.».

Отже, в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні належні відповідні записи щодо трудового стажу в період з 01.11.1996 по 28.11.2003.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відтак, обґрунтованим є посилання в оскаржуваному рішенні пенсійного органу на те, що для зарахування періоду роботи з 01.11.1996 по 28.11.2003 необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

В той же час, пунктом 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пункт 4.2 розділу IV в редакції Постанови Пенсійного фонду № 25-1 від 16.12.2020\

Як зазначає сам відповідач-2, заява позивача прийнята головним спеціалістом відділу обслуговування громадян та зареєстрована в електронному журналі звернень.

Тобто, ГУ ПФУ в Луганській області як орган, що призначає пенсію, правильно виконав положення пункту 4.1 розділу ІV Порядку 22-1, і спору з цього приводу між сторонами немає.

Проте, сервісним центром при прийомі документів позивача вказані вимоги законодавства стосовно періоду з 01.11.1996 по 28.11.2003 виконані не були: ОСОБА_1 не було повідомлено про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії.

Відтак, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання повторно розглянути його заяву про призначення пенсії зі стадії, на якій пенсійним органом було допущено порушення його прав, причому саме того відповідача, який допустив таке порушення.

Слід також зазначити, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішення місцевого суду взагалі не оскаржувалось.

У зв`язку з викладеним вище, відсутня правова й практична необхідність в наданні оцінки іншим доводам сторін та висновкам місцевого суду.

Апеляційний суд зауважує, що при повторному розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області заяви ОСОБА_1 від 18.06.2021 про призначення пенсії за віком слід врахувати висновки Першого апеляційного адміністративного суду, викладені в постанові від 26 липня 2022 року в цій справі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 360/4731/21 змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 360/4731/21 викласти наступним чином:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду».

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 360/4731/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення 26 липня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук