Справа № 340/7241/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2022 року м.Дніпросправа № 340/7241/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 340/7241/21 (суддя Петренко О.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач), яке викладено у листі від 09.07.2021 року №1100-0302-8/29277 про відмову в призначені достроково пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача призначити їй достроково пенсію за віком з дня звернення, тобто з 07.06.2021року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було подано всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для призначення достроково пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, проте відповідач протиправно відмовив у призначенні такої пенсії.

Рішенням Кіровоградської окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позовні вимоги позивача були задоволені частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 11.06.2021 року №64; зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2021 року про призначення пенсії за віком, відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник стверджує, що оскільки син позивачки знаходиться під наглядом лікаря після досягнення ним шестирічного віку та оформлена соціальна допомога з 21.08.2010р, а позивач не подала висновку лікарсько-консультативної комісії, що її син мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, позивачем не дотримано вимог для призначення пенсії, згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог не оскаржує. Своїм правом на подачу письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористалася.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має загальний страховий стаж 28 років 9 місяців 12 днів (а.с.15).

Згідно з висновку ЛКК від 20.04.2021 №7/304, ОСОБА_2 знаходився під наглядом лікаря травматолога з 2010 року. З 21.08.2010 р. по 08.02.2021 р. оформлено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю (а.с.13).

Відповідно до довідки до акту МСЕК, серії 12 ААБ №575203 від 17.02.2021 року, ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 08.02.2021р., причина інвалідності «інвалід з дитинства» (а.с.12).

07.06.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області листом від 09.07.2021 повідомило позивача, що рішенням №64 від 11.06.2021р. їй відмовлено в призначенні пенсії, оскільки документами не підтверджено, що вона є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала таку дитину до шестирічного віку (а.с.14-15).

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовом за захистом порушених прав та інтересів.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, вказав, що законом не передбачена вимога про настання інвалідності дитини, інваліда з дитинства, саме до шестирічного віку. Не передбачена законодавством і така вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до шестирічного віку. У законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років. Позивачем надано відповідачу належні та допустимі докази, які підтверджують, що її син ОСОБА_2 визнаний особою з інвалідністю з дитинства. Відмова відповідача у призначенні позивачці пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058- IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

За змістом наведених норми, вбачається, що однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме осіб з інвалідністю з дитинства.

При цьому, визначення терміну "особа з інвалідністю з дитинства" не міститься ні в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ні в Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Згідно з п.14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 (далі - Положення №1317), причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

В пункті 26 Положення №1317 передбачено, що причиною інвалідності є, зокрема, інвалідність з дитинства.

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1) .

Відповідно до пп.5 п.2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Згідно з п.2.18 Порядку №22-1, визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

У статті 8 Конституції України проголошено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

На розвиток цього конституційного принципу у статті 4 Закону № 1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин вказано, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Згідно із статтею 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, цією статтею визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Тобто, у вказаній вище статті є пряме застереження, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 10 цього Закону визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Оскільки абзац 4 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV не пов`язував право на дострокову пенсію жінки, як матері інваліда з дитинства, яка виховувала його до шестирічного віку із набуттям інвалідності дитиною до цього віку, пункт 2.18 Порядку не відповідає нормі Закону № 1058-IV, а тому не може регулювати і поширюватися на вказані правовідносини.

Інше тлумачення уможливило нерівний підхід до визначення обсягу прав сімей, які мають дітей з інвалідністю чи осіб з інвалідністю з дитинства, що суперечить вимогам статей 21 та 24 Конституції України щодо рівності прав.

Таким чином, законом не передбачена вимога щодо настання інвалідності дитини, інваліда з дитинства, саме до шестирічного віку. Також не передбачена така вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до шестирічного віку. У законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Відповідні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №501/2838/16-а, від 14.02.2019 у справі №216/2437/16-а.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач досягла 50-ти річного віку, має загальний страховий стаж роботи понад 15 років, що не заперечується відповідачем, та є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На підтвердження здійснення догляду позивачем за сином до досягнення ним шестирічного віку надано: медичний висновок №7/304 де зазначено адресу дитини, що відповідає запису про зареєстроване місце проживання позивача у паспорті останньої (а.с.9,13).

Факт визнання ОСОБА_2 особою з інвалідністю з дитинства підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.02.2021 серії 12 ААБ №575203(а.с.12), посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують, що її син визнаний особою з інвалідністю з дитинства. Позивач досягла 50-річного віку та має достатній страховий стаж для призначення достроково пенсії за віком.

Відмова відповідача у призначенні позивачці пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, є протиправною.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі №340/7241/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак