Справа № 140/886/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/886/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 30.12.2020 №000376-09.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 вказує, що ГУ ДПС у Волинській області було прийнято наказ від 13.07.2020 №1316 про проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , на підставі якого 14.07.2020 проведено фактичну перевірку магазину «Квадрат-3», що належить позивачу, та складено акт від 15.07.2021 №03/107/32-05/ НОМЕР_1 . За наслідком контрольного заходу прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 30.12.2020 №000376-09 на суму 37000 грн.

ФОП ОСОБА_1 із вказаним рішенням №000376-09 не погоджується з огляду на його невідповідність положенням податкового законодавства та прийняття за результатами незаконно ініційованої та проведеної перевірки.

Зазначаючи про безпідставність контрольного заходу посилається на те, що підстави проведення перевірки, зазначені в наказі на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів. Однак, в наказі №1316, без належної конкретики, лише перелічено підпункти, пункти та статті ПК України і зазначено назви двох законів. У наказі також вказано: «з метою перевірки дотримання чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», яке є надто загальним. Також позивач зазначає, що відповідач не дотримався принципу «належного урядування», оскільки чіткої підстави у наказі на проведення фактичної перевірки не було вказано, чим порушено право позивача на належний захист своїх інтересів, а тому дії щодо проведення перевірки та її наслідки у формі рішення про застосування фінансових санкцій вважає протиправними.

Крім того, позивач в підтвердження протиправності оскаржуваного рішення посилається на те, що доказів, які б підтверджували факт наявності відповідних порушень ні до акту, ні до рішення про застосування фінансових санкцій не долучено. Упереджуючи посилання відповідача, як на доказ на наявні у матеріалах перевірки пояснення від 14.07.2020, написані продавцем ОСОБА_2 , зауважує, що згадані відомості сформовано за дослівною категоричною вказівкою (під диктування) перевіряючих, а тому не можуть вважатися належним та допустимим доказом.

В акті перевірки зазначено про встановлення факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін, однак яких саме конкретних цін, на який розмір та чим це підтверджується не вказано. Подібний спосіб опису обставин стосується і продажу тютюнових виробів за ціною нібито вищою за встановлену максимальну роздрібну ціну. В акті перевірки вказано, що було виявлено 2 пачки сигарет із зазначеною на пачці МРЦ 40,95 грн. Проте, зазначає, що вказана обставина не підтверджена контролюючим органом.

Крім того, виявлене під час перевірки порушення щодо здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями вина «Піно блан дель мар» без марок акцизного збору було предметом дослідження у межах справи про адміністративне правопорушення №165/2186/20, за наслідком розгляду якої прийнято постанову від 18.11.2020 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тобто, позивач вважає, що рішенням суду загальної юрисдикції підтверджено відсутність у її діях протиправних дій щодо маркування підакцизних товарів (двох пляшок вина).

Також, посилаючись на протиправність оскаржуваного рішення, позивач покликається на те, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі ст.54 ПК України (тобто коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення. При цьому зауважує, що у досліджуваних правовідносинах, з огляду на виявлені порушення, обов`язковими реквізитами оскаржуваного рішення мали бути відомості, передбачені у пп.1, 3-5 пп.58.1.1 п.58.1 ст.58 ПК України. Зазначає, що рішення №000376-09 містить нечіткі відомості, передбачені пп.1, та взагалі не містить реквізитів пп. 3 і 5 пп.58.1.1 п.58.1 ст.58 ПК України. Тобто, з чотирьох складових спірне рішення містить чіткі відомості, що передбачені лише в пп.4 пп.58.1.1 п.58.1 ст.58 ПК України.

Поряд з цим також вказує, що акт фактичної перевірки зареєстрований 15.07.2020. Примірник акта перевірки був вручений особі, яка здійснювала розрахункові операції 14.07.2020. Заперечення на акт перевірки позивач не подавав. Відтак, рішення про визначення грошового зобов`язання повинно було бути прийнято протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки продавцю, тобто не пізніше 30.08.2020. Однак, таке рішення прийняте лише 30.12.2020, тобто через 5 місяців. З огляду на вищевикладене вважає, що спірне рішення №000376-09 прийняте з порушенням норм податкового законодавства.

Ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.22).

У відзиві на позовну заяву (а.с.25-28) представник відповідача позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що при здійсненні фактичної перевірки магазину «Квадрат-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено порушення вимог:

- постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»;

- ст.11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та «Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого ПКМУ №1251 від 27.12.2010;

- ст.11-1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Щодо підстав проведення перевірки представник відповідача посилається на те, що в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального). Відповідно до доповідної записки ГУ ДПС у Волинській області від 13.07.2020 №593/03-20-32-05-08 при опрацюванні інформації в розділі «Чеки РРО» в підсистемі «Аналітична система» АІС «Податковий блок» було встановлено, зокрема, реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої в магазині «Квадрат-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівлю СГД ОСОБА_1 .

Представник відповідача погоджується, що рішення про застосування фінансових санкцій до позивача прийняте у термін 6 місяців з моменту складання акта про порушення ним вимог законодавства щодо умов провадження діяльності, що ліцензується. Однак посилається на те, що рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. У цьому випадку перевага надається змісту документу порівняно з його зовнішньою формою. При цьому визначальною ознакою для висновку про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої Законом №481/95-ВР, є встановлення факту торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, який доведений, оскільки це підтверджується актом, а також не заперечується позивачем.

Щодо встановлених порушень представник відповідача зазначає наступне. Перевіркою звітів документів із носія РРО MINI-T.400 ME фіскальний № встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, чим порушено вимоги постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». Дані щодо продажу наведені у додатку 1 до акта перевірки.

Накладні на отримання алкогольних напоїв надано не було, що унеможливило проведення розрахунку фінансової санкції, тому розгляд матеріалів було продовжено. Для отримання накладних листом від 22.09.2020 №22360/10/03-20-32-05-15 надіслано запити підприємствам оптової торгівлі алкогольними напоями. Згідно наданої інформації проведено розрахунок фінансової санкції. У відповідь на запит контролюючого органу ТОВ «Беверідж Трейдінг Компані» повідомив про постачання алкогольних напоїв суб`єкту господарювання ОСОБА_1 , яке здійснювалось з Волинської філії ТОВ «Беверідж Трейдінг Компані», а саме щодо алкогольних напоїв «Настоянка Природна колекція Традиційна Зубровка 0,5л. 40%», яка придбавалась позивачем, та була надана податкова накладна від 30.03.2018 №330292. Відповідно до накладної вказаний код УКТ ЗЕД на Настоянку «Традиційна зубровка» 0,5 дм3, а саме . Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» встановлено розмір мінімальної оптово-відпускної і роздрібної ціни за 1 літр 100-відсоткового спирту для горілки та лікеро-горілчаних виробів та інших (код УКТ ЗЕД - 2208 90) мінімальна оптово-відпускна ціна становить 321 грн, роздрібна - 447 грн. Отже, фінансова санкція становитиме 10000,00 грн, оскільки 100 відсотків вартості отриманої партії товару, виходячи із мінімальних роздрібних цін менше, ніж 10000,00 грн.

Перевіркою маркування марками акцизного податку наявних в магазині алкогольних напоїв було встановлено зберігання на вітрині двох пляшок по 0,75 л вина ординарного столового н/с білого без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено ст. 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95-ВР) та «Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постанови КМУ №1251 від 27.12.2010.

Вино без марок акцизного податку, що описане в додатку 2 до акта перевірки в кількості 2 пляшки на суму 110,00 грн, вилучено з обігу згідно протоколу огляду приміщення б/н від 14.07.2020 працівниками поліції Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області.

Для розгляду та вжиття відповідних заходів згідно КУпАП за фактом зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку матеріали перевірки листом від 16.07.2020 №17681/10/03-20-32-05-150 «Про надання матеріалів перевірки» надіслані в Нововолинський ВП ГУНП у Волинській області.

Через відсутність накладних на отримання алкогольних напоїв та інформації про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за фактом зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка розгляд матеріалів перевірки продовжено до 02.01.2021 року.

З метою отримання інформації про результати розгляду матеріалів перевірки були надіслані листи до Нововолинського ВП від 22.09.2020 №22356/10/03-20-32-05-15, від 11.12.2020 №28289/10/03-20-09-05-15 та до Нововолинського міського суду 22.09.2020 №22357/10/03-20-32- 05-15, від 11.12.2020 №28290/10/03-20-09-05-15, на які відповіді не отримано.

Позивач також посилається на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2020 у справі №165/2186/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Контролюючий орган зазначає, що згідно ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Таким чином, закриття провадження у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, жодним чином не виключає підстав для притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ПК України та Законом №481/95-ВР.

З урахуванням зазначеного, представник відповідача зазначає, що не притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені КУпАП, не звільняє ФОП ОСОБА_1 від відповідальності за виявлені порушення норм Закону №481/95-ВР, що за своєю правовою природою є різними видами відповідальності.

Крім того, вказує, що перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, які встановлені виробником тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, чим порушено вимоги ст.11-1 Закону №481/95-81 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

А саме, в магазині було придбано згідно фіскального чека №15701 одну пачку сигарет «LD Impuise dual» по ціні 45,00 грн, яка є вищою від максимальної роздрібної ціни на сигарети, встановленої виробником даних сигарет збільшеної на суму 5% акцизного податку з реалізації тютюнових виробів через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів. На споживчу упаковку сигарет виробником нанесена максимальна роздрібна ціна 40,95 грн, з врахуванням 5% надбавки акцизного податку з роздрібного продажу ціна сигарет «LD Impuise dual» повинна становити 43,00 грн. В наявності в магазині на час перевірки було 2 пачки сигарет «LD Impuise dual» із зазначеною на пачці МРЦ 40,95 гривень.

Фінансова санкція за дане порушення буде становити 10000 грн, оскільки 100 % вартості наявних тютюнових виробів 81,90 грн (2 пач.х 40,95 грн), що менше 10000 гривень.

Також додатково звертає увагу суду, що у наданих поясненнях від 14.07.2020 продавець ОСОБА_2 повністю підтвердила встановлені порушення, а посилання позивача на неналежність та на недопустимість даних пояснень у зв`язку з тим, що вони надані «під диктування», є чистим припущенням та одним із способів захисту, адже ніяких доказів щодо їх неналежності та недопустимості немає, пояснення були написані власноруч ОСОБА_2 та завірені її власним підписом.

Враховуючи викладене вище, представник вважає, що ГУ ДПС у Волинській області правомірно було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №00376-09 від 30.12.2020, а тому в задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

04.04.2022 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.40-41).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2020 на підставі наказу від 13.07.2020 №1316 та направлень від 13.07.2020 №280, №281 була проведена фактична перевірка магазину «Квадрат-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_1 (а.с.10, 29-30).

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області складено акт перевірки від 15.07.2020 №03/107/32-05/ НОМЕР_1 (а.с.11-15), в якому зафіксовано порушення вимог:

- постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» - роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої;

- статті 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та «Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою КМУ №1251 від 27.12.2010, - зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

- статті 11-1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» - реалізація тютюнових виробів за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником таких тютюнових виробів, збільшених на суму 5% акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено рішення від 30.12.2020 №000376-09, яким до позивача застосовано фінансові санкціі у загальній сумі 37000,00 грн:

- 10000 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої;

- 10000 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну мережу тютюнових виробів;

- 17000 грн за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (а.с.16).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як передбачено підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка.

Як вбачається із матеріалів справи, в основу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 згідно із наказом ГУ ДПС у Волинській області від 13.07.2020 №1316 (а.с.10) покладено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яким передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Разом з тим, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому контролюючий орган жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки підприємця, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, вказавши лише мету перевірки дотримання чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Суд зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №120/5729/20-а, від 08.09.2020 у справі №640/21536/19, від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020 від 05.03.2019 у справі №820/4893/18, від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.

Обґрунтовуючи наявність підстав для перевірки, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, відповідач вказує на доповідну записку начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів від 13.07.2020, адресовану в.о.заступника начальника ГУ ДПС у Волинській області, у якій вказано, що при опрацюванні інформації в розділі «Чеки РРО» в підсистемі «Аналітична система» в ІАІС «Податковий блок» встановлено, зокрема, реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої в магазині «Квадрат-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівлю СГД Власюк О.В., та просив надати дозвіл на проведення фактичної перевірки з підстави п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України (а.с.32).

Таким чином на день прийняття наказу про призначення фактичної від 13.07.2020 №1316 в контролюючого органу була наявна податкова інформація, яка слугувала підставою для перевірки підприємця. В свою чергу податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України (ст.16 Закон України «Про інформацію»). Відтак, безпідставним є твердження позивача, що не існувало причин для проведення фактичної перевірки.

До того ж, суд враховує, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, як акта індивідуальної дії, в якому є посилання на застосовану норму закону п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, однак відсутні або неповно наявні посилання на конкретні норми чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним.

Таким чином, на підставі аналізу наведених вище положень законодавства, враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування норм права в частині підстав призначення контролюючими органами фактичних перевірок, суд відхиляє доводи позивача про необґрунтованість наказу ГУ ДПС у Волинській області від 13.07.2020 №1316 про проведення фактичної перевірки та вважає, що у відповідача були правові підстави для призначення такої перевірки.

Відносно встановлених контролюючим органом під час проведеної фактичної перевірки порушень, суд зазначає наступне.

За визначеннями, наведеними у підпункті 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 ПК України для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №481/95-ВР, мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Частиною десятою статті 18 Закону №481/95-ВР визначено, що право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаної норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова КМУ №957).

Відповідно до Постанови КМУ №957 встановлено розмір мінімальної оптово-відпускної і роздрібної ціни за 1 літр 100-відсоткового спирту для горілки та лікеро-горілчаних виробів та інших (код УКТ ЗЕД - 2208 90) мінімальна оптово-відпускна ціна становить 321 грн, роздрібна - 447 грн.

Частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За приписами абзацу 13 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Надаючи оцінку обставинам справи в частині допущення позивачем вказаного порушення, податковим органом встановлено факт реалізації споживачеві алкогольних напоїв за ціною, нижчою від встановленого мінімального розміру мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно z-звітів електронного журналу або звітів документів із носія РРО MINI-T 400 МЕ ПБ, а саме:

- 03.01.2020, чек № здійснено реалізацію однієї пляшки настоянки «Природна колекція Традиційна зубровка» 0,5 л 40% об. спирту по ціні 84 грн;

- 19.01.2020 чек № здійснено реалізацію однієї пляшки коньяку «Шустов» 5* 0,5 л 40% об. спирту по ціні 150,00 грн;

- 16.06.2020 чек № здійснено реалізацію однієї пляшки коньяку «Аджарі» 5* 1 л 40% об. спирту по ціні 296,00 грн (а.с.13).

Відтак, факт продажу позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни, підтверджено даними звітів документів із носія реєстратора розрахункових операцій, який зареєстрований за позивачем.

Водночас продавець ОСОБА_2 у поясненнях від 14.07.2020 підтвердила, що алкогольні напої, описані в акті перевірки, були продані за цінами, які є нижчими за мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої, у зв`язку з тим, що вчасно не перекодували дані позиції на інші ціни (а.с.15).

При цьому посилання позивача на те, що пояснення надані продавцем ОСОБА_2 сформовані за дослівною категоричною вказівкою (під диктування) перевіряючих, а тому не є належним та допустимим доказом, суд вважає необґрунтованим, оскільки акт перевірки підписаний останньою без зауважень, а пояснення написані власноручно. Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що під час отримання пояснень особі було роз`яснено зміст статті 63 Конституції, про що свідчить власноручно проставлений підпис ОСОБА_2 , а тому вказані пояснення відібрані без порушення чинного законодавства і наявні підстави для взяття їх як належний доказ у справі.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним порушення позивачем вимог Постанова КМУ №957 та, як наслідок, правомірність застосування фінансової санкції в сумі 10000,00 грн за вказане порушення.

З приводу правомірності застосування фінансової санкції за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну мережу тютюнових виробів, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.252 п. 14.1 статті 14 ПК України тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Відповідно до частини тринадцятої статті 18 цього Закону за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких вказані різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

Частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Отже, максимальна ціна продажу сигарет в порядку роздрібної торгівлі зазначається безпосередньо на пачці і вище за неї (з урахуванням суми акцизного податку) продаж тютюнових виробів забороняється. За порушення цієї імперативної законодавчої вимоги до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції.

Як вбачається з акту перевірки від 15.07.2020 №03/107/32-05/, позивачем було реалізовано сигарети «LD Impuise dual» за ціною 45,00 грн. При їх реалізації в роздріб в ціну товару повинен включатися акцизний податок у розмірі 5 відсотків (підпункт 215.3.10 ПК України) від вартості тютюнових виробів, встановленої виробником (імпортером), яка зазначена на пачці (40,95 грн). Тому максимальна ціна продажу саме цих сигарет з рахуванням 5 відсотків акцизного податку має становити 43,00 грн.

Продавцем в поданих поясненнях не заперечується, що продаж таких сигарет нею здійснено за вищою ціною, а саме за 45,00 грн, яка на 3,00 грн перевищує максимальну роздрібну ціну. При цьому зазначає, що вказане порушення виникло у зв`язку з тим, що не перекодували дану ціну на ціну нової партії (42,86 грн на пачці). Залишок сигарет, які реалізовуються за завищеною максимальною роздрібною ціною становить дві пачки. Дані сигарети закодовані в РРО один раз під кодом 9151 (а.с.15).

Відтак, встановлені перевіряючими обставини підтверджені поясненням продавця (а.с.15), внаслідок чого суд визнає безпідставними доводи позивача про відсутність факту реалізації сигарет за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів.

Посиланню позивача на пояснення продавця під час перевірки суд надавав оцінку вище.

Також суд зауважує, що позивач не висловила заперечень на акт перевірки та не скористалася правом подати додаткові пояснення, документи щодо фактів, викладених в акті перевірки, про що було роз`яснено в акті перевірки.

Отже, підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Волинській області від 30.12.2020 №000376-09 в частині застосування фінансових санкцій у сумі 10000,00 грн (у мінімальному розмірі) у зв`язку із продажем тютюнових виробів за роздрібною ціною, вищою за встановлену максимальну роздрібну ціну для таких виробів, відсутні.

Щодо встановленого порушення в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, суд враховує наступне.

Підпунктом 14.1.107 пунктом 14.1 статті 14 ПК України визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до пунктів 226.1, 226.2 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Відповідно до пункту 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів. У разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Пунктом 20 вказаного Положення визначено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Пунктами 21-22 Положення встановлено, що для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання. Марки наклеюються на пляшку П- чи Г- подібним способом через горловину. У разі реалізації напоїв в упаковках (типу «Tetra Рак») марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

В силу пункту 228.9 статті 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з вимогами статті 17 наведеного Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Зміст вказаної норми свідчить, що законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. При цьому згідно із наведеними вище положеннями законодавства немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не було сплачено або було сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок, алкогольні напої з підробленими марками акцизного податку або марковані з відхиленням від визначених законом вимог.

Метою застосування вищевказаних штрафів є відповідальність за ухилення від сплати акцизного податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №809/890/16.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою маркування акцизними марками наявних в магазині алкогольних напоїв щодо їх відповідності вимогам законодавства встановлено зберігання на вітрині двох пляшок 0,75 л вина ординарного столового н/с білого «Піно блан дель мар» без марок акцизного податку встановленого зразка.

При цьому з пояснень продавця ОСОБА_2 слідує, що вказані пляшки знаходились на вітрині магазину і не мали марок акцизного податку у зв`язку з тим, що акцизні марки відірвались (а.с.15).

На той факт, що марки акцизного податку були наявні на момент перевірки, проте відклеїлись, вказує також позивач, надаючи до матеріалів позову копії марок акцизного податку серії 15ААВЖ №598409 та серії 15ААВЦ №598600 (а.с.17-18).

Судом встановлено, що 17.07.2020 старшим дільничним офіцером поліції Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП в Волинській області Цицора О.С стосовно приватного підприємця ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 N 451370 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, в якому вказано, що 14.07.2020 о 13 год. 06 хв. у магазині «Квадрат-3», що знаходиться за адресою: вул.Львівська, 8А, в м.Нововолинськ, всупереч вимог ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», здійснювалася роздрібна торгівля алкогольними напоями вина «Піно блан дель мар» без марок акцизного збору.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2020 у справі №165/2186/20 провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1ст.156 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У вказаній постанові суд зазначив, що у повідомленні Головного управління ДПС в Одеській області від 30.10.2020, вказано, що марки акцизного податку 15 АВ ВП 0,008 грн ААВЖ №598409 та 15 АВ ВП 0,008 грн ААВЖ №598600 були видані 25.07.2019 ТОВ СП «Аквавінтекс» (код 25040503) для маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва виноробної продукції згідно з кодом УКТЗЕД (вино напівсолодке) ємністю тари 0,75 л, міцністю 9-12 % об., ставка акцизного податку 0,010 за 1 літр. Згідно з форм заявок розрахунків на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 11.04.2016 №428 «Про затвердження форм заявок-розрахунків на виготовлення та придбання марок акцизного податку, звіту про використання марок акцизного податку та журналів обліку марок акцизного податку», не передбачено зазначення назв алкогольних напоїв, для маркування яких отримуються марки акцизного податку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дані підакцизні товари дійсно були марковані.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки обставини щодо наявності марок акцизного податку на двох пляшках 0,75 л вина ординарного столового н/с білого «Піно блан дель мар», які на момент проведення фактичної перевірки відклеїлись, встановлені рішенням суду в адміністративній справі №165/2186/20, яке набрало законної сили, тому вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі.

Отже, встановлений в ході перевірки позивача факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку не знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи, відтак застосування фінансової санкції за вказане порушення є необґрунтованим та безпідставним.

Стосовно доводів представника позивача про те, що податковий орган мав прийняти податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки, суд зазначає, наступне.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Наведена законодавча норма встановлює строки, протягом яких податковий орган приймає податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки та забезпечує право платника податків на подання заперечень на акт перевірки. Наслідки порушення цих строків положення цієї статті не передбачають.

У свою чергу, пунктом 113.1 статті 113 ПК України передбачено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

За правилами пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Системний аналіз вищезазначених норм ПК України дає суду підстави для висновку, що якщо рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, та вручено платнику податків у порядку, передбаченому статтею 58 ПК України, прийняття такого рішення після спливу п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки не повинно розцінюватися як обставина, що виключає застосування до платника податків фінансової відповідальності.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №2340/4876/18, від 24.0.42019 у справі №820/212/16, від 25.01.2019 по справі №826/1479/17.

З огляду на вказане, за встановленого факту доведеності вчинення платником податків податкового правопорушення, недотримання податковим органом строків, встановлених для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій від 30.12.2020 №000376-09 також не може слугувати підставою для скасування такого рішення контролюючого органу та звільнення платника від відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо посилань позивача на те, що оскаржуване у цій справі рішення про застосування фінансових санкцій прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 25.01.2022 у справі №810/2889/17, від 19.05.2020 у справі №820/2300/18, від 30.04.2020 у справі №810/384/16, від 17.03.2020 у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суть спірного рішення. Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення в частині застосування штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка у розмірі 17000,00 грн, тому в цій частині спірне рішення слід визнати протиправним та скасувати. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 456,01 грн, сплачений згідно з квитанцією (а.с.7).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 30 грудня 2020 року №000376-09 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати в розмірі 456,01 грн (чотириста п`ятдесят шість грн 01 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м.Луцьк, Київський майдан, 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій