Справа № 520/19228/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 р. Справа № 520/19228/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 07.12.21 по справі № 520/19228/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі за текстом також відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, Департаменту патрульної поліції, щодо ненарахування та невиплати позивачеві доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

2) зобов`язати відповідача, Департамент патрульної поліції, здійснити відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату позивачеві доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1328 годин, а саме: за листопад 2015 року - 48 годин, грудень 2015 року - 56 годин; січень 2016 року - 56 годин, лютий 2016 року - 64 години, березень 2016 року - 56 годин, квітень 2016 року - 58 годин, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 62 години, липень 2016 року - 64 години, серпень 2016 року - 40 годин, вересень 2016 року - 64 години, жовтень 2016 року - 42 години, листопад 2016 року - 46 годин, грудень 2016 року - 24 години; січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 56 годин, березень 2017 року - 34 години, квітень 2017 року - 54 години, травень 2017 року - 24 годин, червень 2017 року - 40 годин, липень 2017 року - 56 годин, серпень 2017 року - 34 години, вересень 2017 року - 46 годин, жовтень 2017 року - 56 годин, листопад 2017 року - 56 годин, грудень 2017 року - 32 години; січень 2018 року - 40 годин, лютий 2018 року - 32 години;

3) зобов`язати відповідача, Департамент патрульної поліції, здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

4) зобов`язати відповідача, Департамент патрульної поліції, здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 1000 год.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 1000 год.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 - 31.10.2017.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 - 31.10.2017.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату компенсації втрати частини доходу у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" ОСОБА_1 у зв`язку із несвоєчасною виплатою доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 1000 год.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача нарахувати та здійснити виплату позивачеві всіх доплат за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1000 фактично відпрацьованих нічних годин, а також щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що зменшення судом першої інстанції кількості відпрацьованих нічних годин є необґрунтованим, оскільки не відповідає матеріалам справи, адже відповідач надав інформацію про кількісні показники роботи позивача, які останнім не заперечувалися та є узгодженими сторонами. Вказує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

За результатами апеляційного розгляду просить змінити оскаржуване судове рішення, задовольнивши позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та здійснити виплату позивачеві всіх доплат за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1328 фактично відпрацьованих нічних годин та в частині стягнення з відповідача судових втрат на оплату правової допомоги адвоката за складення процесуальних документів в сумі 4000,00 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 у період з листопада 2015 року по теперішній час проходить безперервну публічну службу в лавах Національної поліції України, обіймаючи посаду інспектора у штаті Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції, та отримує грошове забезпечення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

За доводами позову, у період 07.11.2015 - 31.10.2017 заявник не отримував індексації грошового забезпечення поліцейського, а у період 07.11.2015 - 28.02.2018 доплати за службу у нічний час.

Відповідно до інформації щодо несення служби в нічний час ОСОБА_1 , загальна кількість годин, відпрацьованих позивачем у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 складає 1328 години.

У письмовому додатку № 1 до листа від 26.08.2021 Департаментом зазначено, що ОСОБА_1 відпрацював у нічний час у листопаді 2015 року - 48 годин, у грудні 2015 року - 56 годин; у січні 2016 року - 56 годин, у лютому 2016 року - 64 години, у березні 2016 року - 56 годин, у квітні 2016 року - 58 години, у травні 2016 року - 32 години, у червні 2016 року - 62 години, у липні 2016 року - 64 годин, у серпні 2016 року - 40 години, у вересні 2016 року - 64 години, у жовтні 2016 року - 42 години, у листопаді 2016 року - 46 годин, у грудні 2016 року - 24 години; у січні 2017 року - 56 годин, у лютому 2017 року - 56 годин, у березні 2017 року - 34 години, у квітні 2017 року - 54 години, у травні 2017 року - 24 години, у червні 2017 року - 40 годин, у липні 2017 року - 56 годин, у серпні 2017 року - 34 години, у вересні 2017 року - 46 годин, у жовтні 2017 року - 56 годин, у листопаді 2017 року - 56 годин, у грудні 2017 року - 32 години; у січні 2018 року - 40 годин, у лютому 2018 року - 32 години (а.с. 16).

Ці обставини Департаментом визнані у відзиві на позов.

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення за відповідні періоди, позивач звернувся до суду.

Виходячи із порушених прав позивача та наявності правових підстав для їх задоволення, суд першої інстанції зобов`язав відповідача нарахувати та здійснити виплату позивачеві всіх доплат за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1000 фактично відпрацьованих нічних годин.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в іншій частині позовних вимог, доводів, які б свідчили про незгоду позивача із рішенням суду першої інстанції в цій частині, апеляційна скарга не містить, а тому, керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення частині зобов`язання відповідача нарахувати та здійснити виплату позивачеві всіх доплат за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1000 фактично відпрацьованих нічних годин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати позивачеві доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1000 годин та зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити доплату за несення позивачем службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1000 годин, колегія судів зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі - Постанова), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року за № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З наявних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 відпрацював у нічний час у листопаді 2015 року - 48 годин, у грудні 2015 року - 56 годин; у січні 2016 року - 56 годин, у лютому 2016 року - 64 години, у березні 2016 року - 56 годин, у квітні 2016 року - 58 годин, у травні 2016 року - 32 години, у червні 2016 року - 62 години, у липні 2016 року - 64 години, у серпні 2016 року - 40 годин, у вересні 2016 року - 64 години, у жовтні 2016 року - 42 години, у листопаді 2016 року - 46 годин, у грудні 2016 року - 24 години; у січні 2017 року - 56 годин, у лютому 2017 року - 56 годин, у березні 2017 року - 34 години, у квітні 2017 року - 54 години, у травні 2017 року - 24 годин, у червні 2017 року - 40 годин, у липні 2017 року - 56 годин, у серпні 2017 року - 34 години, у вересні 2017 року - 46 годин, у жовтні 2017 року - 56 годин, у листопаді 2017 року - 56 годин, у грудні 2017 року - 32 години; у січні 2018 року - 40 годин, у лютому 2018 року - 32 години (а.с. 16).

Отже, загальна кількість годин, відпрацьованих позивачем у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 складає 1328 години, проте, станом на час звернення до суду вказаних виплат проведено не було.

За таких обставин, ураховуючи встановлений факт відпрацювання позивачем у період з 07 листопада 2015 року по 02 лютого 2018 року 1328 годин у нічній час та з огляду на відсутність оплати за вказану службу у нічний час, що суперечить п.п. 3 п. 5 Постанови та п. 11 Розділу II Порядку, суд першої інстанції помилково зобов`язав відповідача нарахувати та здійснити виплату позивачеві всіх доплат за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1000 фактично відпрацьованих нічних годин.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги від 26.07.2021, згідно з п. 3 якого, вартість послуг за даним договором складає (з розрахунку 1 год роботи адвоката коштує 500 грн.): первинна консультація клієнта - 1 година - 500 грн; аналіз судової практики - 3 години - 1500 грн; підготовка та подача позовної заяви - 4 години - 2000 грн. Разом вартість послуг за даним договором складає - 4000 (чотири) тисячі гривень (а.с. 19).

Також, матеріали справи містять Акт надання послуг професійної правничої допомоги від 26.07.2021, відповідно до якого визначено, що на виконання умов Договору позивач прийняв послуги на суму 4000 грн.

Окрім цього, позивачем надано квитанцію про сплату 4000,00 грн згідно з договором про надання правової допомоги від 26.07.2021.

Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Колегія суддів не погоджується із судом першої інстанції, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 2000,00 грн, з огляду на те, що ця справа є справою незначної складності, а сама по собі причина виникнення спору не вимагає вжиття будь-яких додаткових зусиль для з`ясування обставин фактичної дійсності.

Колегія суддів зазначає, що аналіз судової практики та підготовка позовної заяви до суду є фактично однією послугою адвоката, яка включає в себе правовий аналіз первинних документів, обрання належного способу захисту прав та підготовку позовної заяви до суду, а отже, дійшла висновку, що підтвердженими витратами позивача на правничу допомогу, яка здійснена представником позивача за договором про надання правової допомоги від 26.07.2021 є сума 2500 грн (надання консультації - 500,00 грн, підготовка позовної заяви до суду - 2000,00 грн).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача 2 500,00 грн.

Судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500,00 грн (4 000,00 грн 2 500,00 грн) не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 420/1109/20.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене вище, ураховуючи частину четверту статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відповідно до статті 139 КАС України питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити абзаци 2, 3, 6 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 520/19228/21, замінивши в них словосполучення «із розрахунку 1000 год» на словосполучення «із розрахунку 1328 год».

Змінити абзац 7 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 520/19228/21, виклавши його в такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 520/19228/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін