Справа № 200/11961/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа №200/11961/21

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 23 листопада 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/11961/21 (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області), в якому просила суд зобов`язати відповідача внести коригування інформаційної системи органів доходів і зборів шляхом виключення з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 4590,30 грн з врахуванням судових рішень.

Позов вмотивований тим, що позивач вважала, що відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці без належних правових підстав очевидно вказує на порушення її прав платника податків та необхідності проведення коригування даних інтегрованої картки в цілях поновлення порушення прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ГУ ДПС у Донецькій області внести коригування інформаційної системи органів доходів і зборів шляхом виключення з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 4590,30 грн з врахуванням судових рішень.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиному внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. ОСОБА_1 самостійно надала Звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 22.05.2019 № 2008, Звіт вважається прийнятий, оброблений Пенсійним фондом України та занесений до реєстру застрахованих осіб. У наданому Звіті нарахованого єдиного внеску за п`ять місяців 2019 року складає 4590,30 грн, тому по строку 22.05.2019 відбулося нарахування у сумі 4590,30 грн. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 самостійно надала річну «ліквідаційну» звітність з єдиного внеску за 2019 рік, в інтегрованій картці платника значиться заборгованість на суму 4590,30 грн, при цьому штрафні санкції та пеня не нараховувалися.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , була зареєстрована як фізична-особа підприємець, з 06.05.2019 припинила свою підприємницьку діяльність, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 2003395.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 200/10717/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги від 14.06.2019 № Ф-145672-45 щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та зобов`язання виключити суму боргу з інтегрованої картки платника, було задоволено частково: скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 14.06.2019 № Ф-145672-45 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 4590,30 грн.

Вказаним рішенням позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо виключення з інтегрованої картки платника нарахованого єдиного соціального внеску, тому як суд вважав, що позовні вимоги в цій частині були передчасні, тому що лише після не вчинення відповідачем дій щодо коригування даних інтегрованої картки платника, а також його відмови від вчинення таких дій, буде вказати на наявність порушення прав платника.

В інтегрованій картці ІС «Податковий блок» по єдиному внеску з ФОП ОСОБА_3 по теперішній час обліковується борг у сумі 4590,30 грн.

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДПС у Донецькій області з заявою щодо внесення змін до інтегрованої картки платника єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення суми боргу, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлена протиправність нарахування єдиного внеску.

Листом від 01.09.2021 № 938/Г/05-99-24-11-28 відповідач повідомив позивача, що вимога від 14.06.2021 № Ф-145672 на примусовому виконанні в органах ДВС не знаходиться, а враховуючи те, що позивачем самостійно надана річна «ліквідаційна» звітність з єдиного внеску за 2019 рік в інтегрованій картці платника значиться заборгованість на суму 4590,30 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.21.1.1, 21.1.4 п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) (далі - Порядок № 422).

Пунктом 2 вказаного Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Разом з цим, перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Пунктом 3 Порядку № 422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п. 4 Порядку № 422).

При цьому, п. 5 Порядку № 422 встановлено, що контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.п.1 п.2 розділу 2 Порядку № 422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Розбіжності не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.

Системний аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що у випадку неповного та/або несвоєчасного відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущених як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок, у разі їх виявлення структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

За таких обставин, у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до інтегрованої картки платника податків.

Як вже було зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 14.06.2019 № Ф-145672-45 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 4590,30 грн.

В цьому рішенні зазначено, що позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, при цьому, з 12.07.2013 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 та не є спірними обставинами у справі.

Відповідач також зазначає, що в реєстраційних даних встановлена позначка «особа, яка досягла пенсійного віку» з 30.04.2013 (зокрема, а.с.3).

Водночас, з положень ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вбачається, що право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або інвалідами, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Суд зауважує, що особи, які отримують пенсію за віком або по інвалідності, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому, добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення особою договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В свою чергу, у матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, існування якого також не підтверджено контролюючим органом, а тому на думку суду, помилкова подача позивачем звіту не свідчить про його добровільну участь у системі страхування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , яка отримує пенсію за віком, не має обов`язку зі сплати єдиного внеску незалежно від подачі нею звіту за 2019 рік і визначення у ньому суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що подавши звіти з визначенням суми єдиного внеску, позивач самостійно визначив грошове зобов`язання, що підлягає сплаті, оскільки ним не укладалася угода про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування згідно із вимогами частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що податковим органом не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставини відсутності підстав для корегування відомостей відображених в інтегрованій картці платника.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального, так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року в справі № 200/11961/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 26 липня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук