Справа № 300/3809/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3809/21 пров. № А/857/7631/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Панікар І.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківськ о 16 год. 12 хв. 23 листопада 2021 року, повне судове рішення складено 30 листопада 2021 року, у справі №300/3809/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют ЛТД» до Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Аверта Груп» про визнання дій протиправними та скасування результатів оцінки майна,

В С Т А Н О В И В :

28.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Абсолют ЛТД» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Аверта Груп», просило визнати протиправним та скасувати звіт про оцінку майна ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по вул. Гната Хоткевича, 2А, м. Івано-Франківськ, складеним Суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверта Груп» від 25.05.2021; визнати неправомірними дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Мицака Михайла Зеновійовича щодо визначення вартості арештованого майна - ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по вул. Гната Хоткевича, 2А, м. Івано-Франківськ.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Суд першої інстанції вказав, що оскільки в розглядуваному випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, то в силу вимог статті 74 частини 2 Закону України «Про виконавче провадження» така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Відповідачем у такому випадку має бути орган державної виконавчої служби, а суб`єкт оціночної діяльності може бути залучений як третя особа. Суд першої інстанції зазначив, що оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання, та вказав, що незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежності експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Суд першої інстанції зазначив, що експертна оцінка спірного нерухомого майна проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював огляду нерухомого майна, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, могло призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна, зокрема, за заниженою ціною. Суд першої інстанції вважав, що наявність зазначених недоліків могли вплинули на результат проведення оцінки, свідчить про неякісність, протиправність проведення оцінки майна. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в спірних діях (щодо визначення вартості арештованого майна - ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по АДРЕСА_1 ) відповідача протиправності, внаслідок чого, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що державний виконавець не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про оцінку майна, а його дії чітко регламентовані Законом України «Про виконавче провадження». Скаржник вказує, що в процесі оцінки майна дотримано положення Національного стандарту №1. Скаржник зазначає, що 02.06.2021 на адресу боржника відправлено рекомендований лист з повідомленням про оцінку вартості описаного і арештованого майна та вважає, що позивач пропустив 10-денний строк на звернення з позовом до суду. Скаржник, також, вказує, що рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника. Вважає, що дії державного виконавця в межах спірних правовідносин вчинені відповідно до норм, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а вимоги позивача є безпідставними.

Враховуючи положення статті 311 та статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Абсолют ЛТД» зареєстровано як юридична особа 24.11.1995, серед видів діяльності основний 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

20.09.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 20.09.2018 Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 1427 щодо звернення стягнення на нерухоме майно - ремонтний бокс та земельну ділянку площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ТОВ «Абсолют ЛТД», яке є майновим поручителем ОСОБА_1 за її кредитними зобов`язаннями за кредитним договором № IFU0LES00627, що укладений між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 08.11.2011 (а.с.6).

Зазначене майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 08.11.2011 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяком Т.Ю., за реєстровим №2065, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк».

24.02.2022 державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Мицаком М.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61327319 з примусового виконання виконавчого напису №1427 від 20.09.2018, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (а.с.10).

Згідно з постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) від 21.08.2020 здійснено опис та накладено арешт на належне Товариству нерухоме майно, а саме: ремонтний бокс та земельну ділянку площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по АДРЕСА_1 (а.с.11).

Виконавчі дії проведені в присутності боржника.

25.05.2021 державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), керуючись статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з постановою про опис та арешт майна боржника, винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Аверта Груп», що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України (а.с.141-143).

На виконання вказаної постанови, оцінювачем ОСОБА_2 , який працював у складі суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аверта Груп», виконано експертну оцінку відповідного майна та 25.05.2021 директором ТОВ «Аверта Груп» Бондар М.В. затверджено звіт про оцінку майна - ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по вул.Гната Хоткевича, №2а, м.Івано-Франківськ.

Відповідно до вказаного висновку про вартість майна, ринкова вартість ремонтного боксу складає 141 554,44 грн. без ПДВ та ринкова вартість земельної ділянки складає без ПДВ 58 236,07 грн. (а.с.12).

В подальшому, відповідач звернувся до ДП «СЕТАМ» із заявкою щодо реалізації вказаного вище майна шляхом проведення електронних торгів.

Листом ДП «СЕТАМ» повідомило Товариство, державного виконавця та АК КБ «ПриватБанк» про те, що 12.07.2021 о 09:00 год. буде проведено електронні торги з продажу ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по вул.Гната Хоткевича, №2а, м.Івано-Франківськ (а.с.14).

Вважаючи протиправною експертну оцінку арештованого майна та неправомірними дії державного виконавця з визначення вартості майна, Товариство звернулося з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 1, абзаців 1-3 частини 2 статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з положеннями статті 57 Закону №1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Згідно з частиною 3 статті 20 Закону №1404-VIII суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання зобов`язаний надати письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18/4440/16. Тому, за висновком Великої Палати Верховного Суду оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Відповідачем у такому випадку має бути орган державної виконавчої служби, а суб`єкт оціночної діяльності може бути залучений як третя особа.

Так, правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» №2658-IIІ від 12.07.2001, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2658-IIІ) відповідно до частини 1 статті 3 якого оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з положеннями статті 12 Закону №2658-IIІ звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2658-IIІ рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2658-IIІ методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Постановою Кабінет Міністрів України затверджено Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Відповідно до пункту 50 Національного стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту №1 визначено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність з недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством.

Відповідно до положень пункту 56 Національного стандарту №1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 затверджено Національний стандарт №2, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 11 Закону №№2658-IIІ, Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

До матеріалів долучено копію звіту про оцінку майна №18-210525-056 в якому зазначено, що стан об`єкта оцінки визначався згідно даних наданих замовником без візуального обстеження, спостережень, вивчення технічної документації та проведення експертиз зі сторони оцінювача. У якості джерела інформації про стан середовища та оточення об`єкта оцінки приймались дані замовника без проведення особистого візуального обстеження оцінювачем. Оцінювач припускає, що ця інформація є достовірною.

З матеріалів справи вбачається, що оцінювач під час здійснення нерухомого оцінки майна ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні ВП №61327319 не провів огляд об`єктів оцінки, доступу до приміщення ремонтного боксу не було, а належні і допустимі докази того, що боржник, будучи повідомлений про день і час такого огляду, не забезпечив доступу до приміщення, в матеріалах справи відсутні, як і дані про те, що державний виконавець звертався до боржника з цією метою, повідомив боржника про день і час проведення огляду з метою здійснення оцінки майна, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо проведення експертної оцінки спірного нерухомого майна з порушенням норм чинного законодавства, що, в свою чергу, могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, могло призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна, зокрема, за заниженою ціною.

Разом з тим, щодо вимоги Товариства визнати протиправним та скасувати звіт про оцінку майна, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз попередньо наведених норм чинного законодавства вказує на те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, а також підтримана Верховним Судом у постанові від 02 червня 2022 року у справі №420/8811/20, де судом касаційної інстанції зазначено, що при вирішенні даного питання слід чітко розмежовувати поняття «звіт про оцінку майна, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання» та «визначення вартості майна державним виконавцем». Звіт про оцінку майна, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання за своїм змістом являється документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності та не є рішенням суб`єктам владних повноважень, не створює будь-яких правових наслідків для учасників виконавчого провадження, а тому не може бути предметом судового оскарження. Натомість, визначення вартості майна державним виконавцем є процесуальною дією суб`єктом владних повноважень, спрямована на виконання визначених законом повноважень в частині реалізації арештованого майна, яка у відповідності до частини 5 статті 57 Закону №1404-VIII безпосередньо створює відповідні наслідки для сторін виконавчого провадження та може бути оскаржена до суду.

Таким чином, оскільки звіт ТОВ «Аверта Груп», створений в процесі здійснення своїх функцій як суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, що, як зазначено вище, не може бути предметом судового оскарження, враховуючи положення частини 1 статті 238 КАС України, актуальні висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування звіту про оцінку майна слід закрити.

Щодо покликання скаржника на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Скаржник вказує, що 02.06.2021 на адресу боржника відправлено рекомендований лист з повідомленням про оцінку вартості описаного і арештованого майна.

Разом з тим, до матеріалів справи долучені копії списку рекомендованих листів від 03.06.2021 №109, списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №8907 від 03.06.2021, які не відповідають даті відправлення, вказаній скаржником, не дозволяють ідентифікувати яку саме кореспонденцію скеровано Товариству, а також відсутні докази отримання Товариством відповідної кореспонденції.

В свою чергу, у поданому суду першої інстанції клопотанні про поновлення строку звернення до суду скаржник зазначає, що з матеріалами справи ознайомився 06.07.2021, 08.07.2021 отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2021 рік, 09.07.2021 директор Товариства звернувся до судового експерта з метою проведення оціночно-будівельної експертизи, висновок за результатами якої отримано лише 22.07.2021. Отже, позивач вказує, що лише після отримання зазначеного висновку мав можливість належним чином сформувати правову позицію у справі та обґрунтувати позовні вимоги.

Враховуючи, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів, тоді як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на якого відповідно до норм КАС України покладено тягар доказування в адміністративних справах, належними та допустимими доказами не підтвердив повідомлення позивача про проведену оцінку вартості майна 03.06.2021, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк звернення з позовом до суду не пропущений.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильне застосування норм процесуального права в частині визнання протиправним та скасування звіту про оцінку майна, а тому рішення суду першої інстанції у відповідній частині слід скасувати, провадження у справі закрити, в решті рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №300/3809/21 скасувати в частині визнання протиправним та скасування звіту про оцінку майна - ремонтного боксу загальною площею 88,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0172 га, кадастровий номер :08:008:0115 по вул. Гната Хоткевича, 2А, м. Івано-Франківськ, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверта Груп» від 25.05.2021 та провадження у справі в цій частині закрити.

В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №300/3809/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк