Справа № 420/304/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/304/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом громадянки Афганістану ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом громадянки Афганістану ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС), Державної міграційної служби України (далі ДМС України) у якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення ДМС України №283-21 від 06.08.2021, про відмову у визнанні її громадянки Афганістану ОСОБА_1 , біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту стосовно її громадянки Афганістану ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 ;

визнати протиправними дії ГУ ДМС в частині не роз`яснення їй ОСОБА_1 , причин відмови та порядку оскарження рішень про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою суду від 10.01.2022 року позовна заява прийнята до розгляду та провадження по справі відкрите, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду від представника ГУ ДМС 12.07.2022 року надійшла заява, у якій він просить суд залишити позов без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.240 КАС України у зв`язку з втратою позивачем адміністративної процесуальної дієздатності. В обґрунтування наданої заяви представник ГУ ДМС зазначив, що позивач прибув в Україну та звернувся за міжнародним захистом в державі Україна, проте виїхав за межі території України, що свідчить про втрату нею адміністративної процесуальної правоздатності в силу спеціального закону.

Розглянувши матеріали справи в частині, що стосуються заявленого представником відповідача клопотання, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між учасниками справи регламентовані Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» №3671-VI (далі Закон №3671-VI), яким визначено порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні.

Статус біженця - визнання центральним органом виконавчої влади Україні, що реалізує державну політику в сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, іноземця або особи без громадянства біженцем (п.19 ч.1 ст.1 Закону №3671-VI).

У відповідності до статті 5 Закону особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до відповідного органу міграційної служби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону №3671-VI особа, яка звернулася за наданням статусу біженця чи додаткового захисту і стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язана крім іншого, з`являтися до відповідного органу міграційної служби у визначений ним строк; повідомляти центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, про свої поїздки за межі адміністративно-територіальної одиниці України, на території якої вона проживає.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що з моменту звернення і до остаточного прийняття рішення про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, шукач притулку зобов`язаний знаходитись в країні перебування, де він подав заяву про надання йому міжнародного захисту, тобто позивач повинен був знаходитись в державі Україна.

Правосуб`єктність це передбачена нормами права здатність виступати учасником правовідносин, та включає, зокрема, правоздатність та дієздатність.

Згідно з матеріалами справи позивач Азізі Бiбi Ясамiн Мохаммад Садек, є громадянкою Афганістану (паспорт № НОМЕР_1 виданий 07.09.2015), прибула в Україну в листопаді 2019. 12.12.2019 року позивач перебуваючи на території України, звернулася до ГУ ДМС з заявою про набуття міжнародного захисту на території України та таким чином набула спеціальну правосуб`єктність, тобто передбачену Законом №3671-VI здатність виступати учасником правовідносин в сфері біженців та осіб, які потребують додаткового захисту, та відповідно мати права та виконувати на території України покладені на нього Законом №3671-VI обов`язки як особи, яка звернулась за міжнародним захистом у державі Україна.

У підтвердження спеціального статусу позивача їй видана довідка про звернення за захистом в Україні від 12.12.2019 року на період до визначення її остаточного статусу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону №3671-VI довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Таким чином, позивач набув спеціальну правосуб`єктність - здатність виступати учасником правовідносин в сфері біженців та осіб, які потребують додаткового захисту, та така спеціальна правосуб`єктність наявна у позивача до: - або остаточного визначення статусу такої особи; або - залишення ним території України.

Процедура остаточного визначення статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону №3671-VI включає право такої особи оскаржувати рішення органу міграційної служби до адміністративного суду (ч.2 ст.12 Закону №3671-VI), тобто така особа на вказаний період набуває також адміністративну процесуальну правоздатність та дієздатність.

Частиною 2 ст.43 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Реалізуючи свою спеціальну адміністративну дієздатність позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом щодо оскарження рішення відповідача з метою вирішення перебування його на території Україні шляхом надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Системний аналіз норм Закону №3671-VI та ч.2 ст.43 КАС України свідчить про те, що особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні звернулась із заявою про визнання біженцем, у тому числі у разі наявності спірних правовідносин, які розглядаються в адміністративному суді, повинна перебувати на території України на період до визначення її остаточного вказаного статусу.

Між тим, згідно інформації, яка міститься в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, громадянка Афганістану Азізі Бiбi ОСОБА_3 26.02.2022 року виїхала за межі території України.

Суд вважає, що Азізі Бiбi Ясамiн ОСОБА_4 , виїхавши за межі території України, втратила спеціальну правосуб`єктність - здатність виступати учасником правовідносин в сфері біженців та осіб, які потребують додаткового захисту остаточного визначення статусу такої особи в Україні, відповідно втратила також адміністративну процесуальну дієздатність в даній адміністративній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Незважаючи на те, що на момент звернення до суду позивачка мала адміністративну процесуальну дієздатність та втратила її лише під час розгляду справи, виїхавши за межі України, суд вважає необхідним застосувати ч.6 ст. 7 КАС України, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону) та на підставі п.1 ч.1 ст.240 КАС України, залишити позов без розгляду.

При цьому суд враховує, що вирішення правовідносин, у тому числі у судовому порядку, щодо надання статусу біженця в державі Україна особі, яка виїхала з України не має будь-якого правового значення та не відповідає меті Закону №3671-VI.

Керуючись ст. ст. 240, 248 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду адміністративний позов громадянки Афганістану ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса