Справа № 160/12373/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/12373/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Павлоградської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 р. (суддя Кальник В.В.) в адміністративній справі №160/12373/20 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Три звезди", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 задоволено адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , визнано протиправними дії Павлоградської міської ради щодо ненадання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , визнано противоправним та скасовано рішення Павлоградської міської ради від 18.08.2020 року №2253-71/VІІ про відмову в наданні дозволу на складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0101 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, зобов`язано Павлоградську міську раду надати ФОП ОСОБА_1 дозвіл на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0101 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р. апеляційну скаргу Павлоградської міської ради залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 в адміністративній справі №160/12373/20 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2022 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Павлоградської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/12373/20 та зобов`язано Павлоградську міську раду, відповідно до ст. 382 КАС України, протягом 60 днів з моменту отримання копії ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі 160/12373/20.

Ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку Павлоградською міською радою. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі, про що вказується у його резолютивній частині. Крім того, суд наділений правом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем судового рішення. Оскільки рішенням суду першої інстанції від 15.12.2020 не зобов`язано відповідача подати звіт або встановлення заходів судового контролю, підстави для задоволення заяви позивача в порядку статті 383 КАС України, на переконання скаржника, відсутні. Скаржник також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що голова Павлоградської міської ради не наділений повноваженнями примусити депутатів міської ради прийняти певне рішення. Міська рада ухвалює рішення за наслідками голосування депутатами, як це передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про статус депутатів місцевих рад». Скаржник вважає, що законні підстави для накладення штрафу на голову Павлоградської міської ради відсутні.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що за висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/592/17 клопотання про встановлення судового контролю може бути подано і задоволено вже після ухвалення рішення у справі. ФОП ОСОБА_1 наполягає на тому, що зобов`язання відповідача виконати судове рішення не є втручанням у його дискреційні повноваження.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невиконання рішення суду «на протязі» тривалого часу є порушенням права на справедливий судовий розгляд, що є порушенням «Конвенції по правам людини».

Перевірка законності та обґрунтованості оскарженої ухвали суду першої інстанції здійснюється в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після його постановлення.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 8 цієї ж статті передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Також, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України визначає три способи судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; 2) визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності державного/приватного виконавця; 3) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

На думку колегії суддів, законодавець визначив способи реалізації судового контролю в залежності від порядку виконання судового рішення (добровільного або примусового), а також стадії судового провадження.

Скаржник наполягає на помилковості висновків суду першої інстанції щодо можливості зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення виключно при його ухваленні.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до 2018 року суди при розгляді аналогічних справ керувались правовою позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України" № 3 від 13.03.2017, відповідно до якої зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Судова практика Верховного Суду, яка склалась з 2018 року, свідчить про відсутність єдиного правового підходу суду касаційної інстанції до застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у постанові від 31 липня 2018 р. у справі № 235/7638/16-а Верховний Суд зазначив, що правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій. Встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

У постанові від 10 грудня 2018 р. у справі № 807/2358/15 суд касаційної інстанції звернув увагу, що при зверненні з касаційною скаргою заявник не просив про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а подав відповідне клопотання до Верховного Суду лише після розгляду справи по суті та набранням постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 р. законної сили, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заяви.

Разом з цим, ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 р. встановлено судовий контроль за виконанням постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 р. у справі №206/3911/17(2-а/206/113/17), тобто задоволена заява, яка була подана позивачем після ухвалення судового рішення по суті спору.

Також ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 р. встановлено судовий контроль в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за виконанням постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 800/592/17 також після ухвалення судового рішення.

Постановою від 19 грудня 2018 р. Верховний Суд, скасувавши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухваливши нове рішення, зобов`язав відповідача подати звіт про виконання даної постанови до суду першої інстанції (справа № П/811/2516/17).

Враховуючи принцип верховенства права, закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховвати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як це передбачено статтею 242 цього ж Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що захід судового контролю, передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути застосований судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій після постановлення рішення по суті спору.

Щодо доводів скаржника про відсутність повноважень у керівника місцевої ради «примушувати» депутатів місцевої ради ухвалювати певне рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 зобов`язано Павлоградську міську раду надати ФОП ОСОБА_1 дозвіл на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0101 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

В силу дії приписів статті 129-1 Конституції України рішення суду є обов`язковим для виконання, у тому числі, для органу місцевого самоврядування. Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку мова йде не про реалізацію депутатами місцевої ради дискреційних повноважень, а про виконання ними рішення суду, яке набрало законної сили.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженої ухвали суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Павлоградської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 р. в адміністративній справі №160/12373/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 липня 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, згідно частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак

суддя Т.С. Прокопчук