Справа № 200/7933/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа №200/7933/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. у справі № 200/7933/21 (головуючий І інстанції Кочанова П.В., повне судове рішення складено 16.09.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання противоправними дії, які виразились у незастосуванні при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у розмірі 9118,81грн, тобто за 2018-2020 роки, та у відмові у включенні до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з 07.06.1999 р. по 27.09.2001 р. та з 21.12.2010 р. по 13.03.2011 р.,; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у розмірі 9118,81грн., тобто (2018-2020 роки) та зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи з 07.06.1999 р. по 27.09.2001 р. та з 21.12.2010 р. по 13.03.2011 р., з дня призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018-2020 роки при призначенні позивачеві пенсії за віком та не зарахування до пільгового стажу позивача періодів: з 07.06.1999 року по 12.12.1999 року за списком №1, з 13.12.1999 року по 03.04.2000 року за списком №2, з 04.04.2000 року по 27.09.2001 року за списком №1, з 21.12.2010 року по 13.03.2011 року за списком №2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2018-2020 роки та зарахувати до пільгового стажу періоди: з 07.06.1999 року по 12.12.1999 року за списком №1, з 13.12.1999 року по 03.04.2000 року за списком №2, з 04.04.2000 року по 27.09.2001 року за списком №1, з 21.12.2010 року по 13.03.2011 року за списком №2, з дати призначення пенсії. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період роботи позивача з 07.06.1999р. по 27.09.2001р. зараховано до стажу на загальних умовах, так як атестація робочих місць на підприємстві своєчасно не проведена (первина атестація 07.06.1994, наступна - 28.09.2001). До стажу за Списком № 1 не зараховано період роботи з 21.12.2010 р. по 13.03.2011р. оскільки в системі персоніфікованого обліку вищезазначений період зазначено як робота за Списком № 2. Отже, відповідач вважає, що його дії не суперечать чинному законодавству, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачеві призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 21.04.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відповідь на звернення позивача, в якому зазначає, що 22.12.2020р. та 24.12.2020р. за допомогою сервісу Вебпортал Пенсійного фонду України позивач звертався з заявами про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням управління №546 від 04.01.2021р. відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. 05.01.2021р. за допомогою сервісу Вебпортал Пенсійного фонду України позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. Таким чином, днем звернення за призначенням пенсії вважається 22.12.2020р.. З 02.12.2020р. управлінням призначено пенсію відповідно до Закону № 1058.

Також, у листі зазначено, що період роботи з 07.06.1999р. по 27.09.2001р. управлінням зараховано до загального страхового стажу на загальних умовах. До стажу за Списком № 1 не зараховано період роботи з 21.12.2010р. по 13.03.2011р. оскільки в системі персоніфікованого обліку вищезазначений період зазначено як робота за Списком № 2.

Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.04.2021 року №1688-1629/Ф-02/8-0580/21 на запит позивача повідомлено про те, що 22.12.2020 року останній звернувся за призначенням пенсії, заяву було відпрацьовано. Пенсію призначено з 02.12.2020 року, та позивач перебуває на обліку в управлінні, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах по сп. №1 у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернення за призначенням пенсії відбулося в грудні 2020 року, тому застосовувати для обчислення пенсії середню заробітну плату по Україні за 2018- 2020 роки (9118,81 грн.) у Маріупольського ОУ ПФУ законні підстави відсутні. Період роботи з 07.06.1999 по 27.09.2001 року враховано до стажу на загальних умовах, так як атестація робочих місць на підприємстві своєчасно не проведена (первинна атестація 07.06.1994, наступна - 28.09.2001). Період роботи з 21.12.2010р. по 13.03.2011р. враховано до стажу на загальних умовах, так як згідно відомостей про спеціальний стаж (ОК-5) позивач працював по сп №2.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Згідно пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року не менше 23 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача містяться наступні записи щодо спірних періодів праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»:

- з 23.04.1993 року по 12.12.1999 року позивач працював у конвертерному цеху газівником 5 розряду,

- з 13.12.1999 року по 31.05.2008 року позивач працював у конвертерному цеху слюсарем-ремонтником на гарячих роботах 5 розряду,

- з 01.06.2008 року по 17.03.2011 року позивач працював у конвертерному цеху слюсарем-ремонтником на гарячих роботах 6 розряду.

Згідно довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» від 15.01.2021 року №03.03.01-5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день при повному робочому тижні на Металургійному комбінаті «Азовсталь» за період з 23.04.1993 року по 12.12.1999 року та виконував роботи: у конвертерному цеху (виробництво сталі) за професією: газівник, що передбачена Списком №1 розділу III підрозділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

Також, у довідці зазначено, що дана професія атестована згідно з наказами по комбінату за результатами атестації робочих місць №118 від 07.06.1994 року-перв.атест.

Відповідно до записів у довідці ПрАТ «МК «Азовсталь» від 15.01.2021 року №03.03.01-6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював повний робочий день при повному робочому тижні на Металургійному комбінаті «Азовсталь» за період: з 13.12.1999 року по 01.12.1999 року, з 28.09.2001 року по 20.12.2010 року, з 14.03.2011 року по 17.03.2011 року виконував роботи у конвертерному цеху (виробництво сталі) за професією робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (слюсар-ремонтник), що передбачена списком №1 розділ розділу III підрозділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року.

Також, у довідці зазначено, що дана професія атестована згідно з наказами по комбінату за результатами атестації робочих місць №118 від 07.06.1994 року-перв.атест., №315 від 28.09.2001 року, №300 від 18.09.2006 року.

У довідці ПрАТ «МК «Азовсталь» від 11.11.2020 року №04.06/4-2941 зазначено, що позивач працював у конвертерному цеху з 23.04.1993 року по 17.03.2011 року газівником, слюсарем-ремонтником, слюсарем-ремонтником, зайнятим на гарячих роботах. На зазначених роботах був зайнятий повний робочий день, робоче місце за умовами праці атестовано, має право на пенсію за списком №1.

Як вбачається з розрахунку стажу, позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року та з 21.12.2010 року по 13.03.2011 року.

Підставою для незарахування до пільгового стажу періоду з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року слугувало те, що атестація робочих місць на підприємстві своєчасно не проведена (первинна атестація 07.06.1994, наступна - 28.09.2001), не зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 періоду роботи з 21.12.2010 по 13.03.2011 слугувало те, що в системі персоніфікованого обліку вищезазначений період визначено як робота за списком № 2.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу «Про підсумки атестації робочих місць» від 07.06.1994 року № 118, професія позивача з 23.04.1993 року по 12.12.1999 року: газівник у конвертерному цеху, атестована за списком №1.

Відповідно до наказу «Про підсумки атестації робочих місць в мартенівському та конверторному цехах» від 02.12.1999 року №366, професія позивача з 13.12.1999 року по 03.04.2000 року: слюсар-ремонтник у конвертерному цеху, атестована за списком №2.

Згідно наказу «Про підсумки атестації робочих місць в цехах рейко- балковому, толстолістовому, доменному, мартенівському, конверторному, ремонту металургійної печі, ковальсько-пресового, відділах утилізації шламів, переробки рідких шлаків» від 04.04.2000 року № 104, від 28.09.2001 року №315, від 18.09.2006 року № 300 професія позивача у період з 04.04.2000 року по 20.12.2010 року: слюсар-ремонтник у конвертерному цеху, атестована за списком №1.

Відповідно до наказу «Про підсумки атестації робочих місць» від 21.12.2010 року №351, професія позивача у період з 21.12.2010 року по 13.03.2011 року: слюсар-ремонтник у конвертерному цеху, атестована за списком №2.

Згідно наказу «Про підсумки атестації робочих місць» від 14.03.2011 року №112, професія позивача у період з 14.03.2011 року по 17.03.2011 року: слюсар-ремонтник у конвертерному цеху, атестована за списком №1.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як вбачається із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до пункту 10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

В той же час, за приписами пункту 4 Порядку №442 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Таким чином, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах, що є неправомірним. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. У свою чергу особа, яка працює на посаді, та по якій має, бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна дійти висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, за якими документи з атестації робочих місць відсутні з незалежних від них причин, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції щодо безпідставного не зарахування відповідачем до пільгового стажу наступних періодів: з 07.06.1999 року по 12.12.1999 року за списком №1, з 13.12.1999 року по 03.04.2000 року за списком №2, з 04.04.2000 року по 27.09.2001 року за списком №1, з 21.12.2010 року по 13.03.2011 року за списком №2.

Згідно з приписами частини 2статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Як встановлено судом, позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 25.01.2021 року, за результатом розгляду якої позивачу призначено пенсію з 02.12.2020 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що роком звернення позивача з заявою про призначення пенсії є саме 2021 рік, оскільки за заявою позивача у 2020 році, останньому було відмовлено у призначенні пенсії про що складено рішення про відмову у призначенні пенсії.

Відтак, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що при обчисленні пенсії у відповідності до вимог ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен враховуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов в цій частині.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. у справі № 200/7933/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. у справі № 200/7933/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 26 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 26 липня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко