Справа № 580/2098/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року справа № 580/2098/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 :

заборгованості грошового забезпечення у вигляді доплат за службу у нічний час за період 07.11.2015 по 14.06.2021;

індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 13.12.2019 р.;

одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості 04 роки 11 місяців 10 дні;

матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по грошовому забезпеченні у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 р. по 14.06.2021р. на користь ОСОБА_1 в сумі 14 160 грн. 00 коп.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 р. на користь ОСОБА_1 в сумі 3179 грн. 13 коп.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості у 04 роки 11 місяців 10 дні, а саме 20 років 5 місяців 8 днів.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що за період проходження служби з 07.11.2015 по 14.06.2021 позивачеві не виплачувалася доплата за службу в нічний час. Позивач вказує, що доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим обов`язковим видом грошового забезпечення поліцейського. Крім того, на думку позивача, відповідач всупереч закону у період з 01.03.2016 по 31.10.2017 не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення.

Також позивач стверджує, під час служби мав право на виплату йому матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки. Однак, такі виплати йому не здійснювалися ні під час служби, ні під час звільнення зі служби.

Крім того, позивач зазначає, що при звільненні йому повинні були виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, які включав би і пільговий стаж, за 31 рік.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

16.05.2022 позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

02.06.2022 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивачеві за період січень 2016 року червень 2021 року нараховано доплату за службу в нічний час в розмірі 2483,90 грн. Однак, вказані кошти не були виплачені через відсутність банківських реквізитів позивача.

Також зазначає, що грошове забезпечення поліцейського виплачене у меншому розмірі, підлягає виплаті не більше ніж за 3 роки з моменту звернення. Отже, у спірному випадку відсутні підстави для виплати надбавки за службу в нічний час з 07.11.2015 до 01.09.2019, оскільки позивач звернувся з відповідною заявою лише 08.05.2022.

Щодо індексації грошового забезпечення відповідач вважає, що відсутні правові підстави для її стягнення, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782, яка діє з 24.10.2017. Тому її виплата має здійснюватися з 01.11.2017.

Стосовно виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахування пільгового стажу, відповідач вказує, що періоди служби позивача, що дають право на одноразову грошову допомогу при звільненні, зараховуються виключно у календарному обчисленні. При цьому, зарахування до цієї вислуги стажу роботи у пільговому обчисленні чинними законодавством України не передбачено.

Щодо нарахування та виплати позивачеві матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки, відповідач вказує, що виплата таких видів допомог є правом, а не обов`язком, і їх виплата здійснюється за наявності бюджетних асигнувань.

Крім того, за 2016-2020 роки позивачеві виплачена матеріальна допомога на оздоровлення, а в 2020 році для вирішення соціально-побутових питань. У 2015 році матеріальна допомога на оздоровлення не виплачувалась через відсутність рапорту позивача. за 2015-2019 роки матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачувалась, оскільки така допомога передбачена наказом МВС від 17.07.2020 № 539. У 2021 році вищевказані допомоги не виплачені позивачеві, оскільки бюджетні асигнування для їх виплати надані у грудні 2021 року, тобто після звільнення позивача.

09.06.2022 представник відповідача подав клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у письмовому провадженні.

Усною ухвалою від 09.06.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що з 16.12.2005 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 в Національній поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 14.06.2021 № 174о/с позивача звільнено з посади старшого оперуповноваженого з особливих доручень 3-го відділу управління ГУНП в Черкаській області.

Вказаним наказом (з урахуванням наказу від 07.07.2021 № 196о/с) передбачено виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 років, 05 місяців та 28 днів.

17.01.2022 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити:

- доплату за службу у нічний час за період 07.11.2015 по 14.06.2021 у розмірі 11356,80 грн;

- індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 в сумі 3676,04 грн;

- одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості 04 роки 03 місяців 11 днів;

- матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки.

На вказане звернення відповідач листом від 25.01.2022 № 71/17-2022 повідомив про відсутність підстав для вищевказаних виплат.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 до 14.06.2021, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон № 580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Станом на час початку служби позивача в поліції виплата грошового забезпечення врегульована наказом МВС від 31.12.2007 № 499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, додатком 22 до якого було передбачено доплату за службу в нічний час в розмірі 35% грошового забезпечення.

З 06 квітня 2016 року з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, доплата за службу у нічний час поліцейському за умови несення такої служби обов`язкова до виплати.

З довідки розрахунку доплати несення служби в нічний час позивачем за період з вересня 2019 року до червня 2021 року суд встановив, що за вказаний період позивач відпрацював 436,5 нічних годин, у зв`язку з чим йому нараховано доплату в сумі 2483,90 грн.

Отже, за вересень 2019 року червень 2021 року позивачеві нараховано доплату за службу в нічний час.

Доказів виплати такої доплати позивачеві суду не надано.

Крім того, за даними розрахункових листів позивача за період листопад 2015 року травень 2019 року йому виплачувалася доплата за службу в нічний час. Зокрема, за листопад 2015 року 52,00 грн, травень 2016 року 32,50 грн, грудень 2016 року 32,19 грн, січень 2017 року 13,42 грн.

При цьому, твердження позивача про те, що загальна кількість відпрацьованих нічних змін за весь час служби складає 300 не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено судом вище, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Водночас, згідно з актами Про вилучення та знищення секретних документів, не внесених до Національного архівного фонду від 02.04.2019 № 155/17-2019, від 10.02.2020 № 108/17-2020, від 17.03.2021 № 231/17-2021, від 14.02.2022 № 169/17-2022, від 23.02.2022 № 210/17-2022, від 23.02.2022 № 210/17-2022 книги нарядів за період листопад 2015 року серпень 2019 року знищені.

Зважаючи, що позивачеві за період листопад 2015 року серпень 2019 року нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час (листопад 2015 року 52,00 грн, травень 2016 року 32,50 грн, грудень 2016 року 32,19 грн, січень 2017 року 13,42 грн), і позивач не довів жодними доказами невірність таких виплат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про донарахування та виплату відповідної доплати є необґрунтованими.

При цьому, нараховані позивачеві з вересня 2019 року до червня 2021 року кошти в сумі 2483,90 грн підлягають виплаті позивачеві.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у вказаній частині.

Щодо позовної вимоги позивача стягнути на його користь з відповідача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017 в сумі 3179,13 грн, суд врахував таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 03.07.1991 № 1283-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон № 1283-ХІІ) встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ч. 1 ст. 2 Закону № 1283-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Необґрунтованим є посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, якою включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки виплата індексації прямо передбачена положеннями ч. 5 ст. 94 Закону № 580-VIII та ч. 1 ст. 2 Закону № 1283-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1283-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відсутність на момент виникнення спірних правовідносин підзаконного нормативно-правового акту для реалізації вказаного обов`язку відповідачем не є правомірною підставою для такої бездіяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Згідно з п. 2 зазначеного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Пунктом 6 Порядку № 1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тому невиконання обов`язку з нарахування індексації на грошове забезпечення в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, свідчить про недотримання вимог Закону.

Пунктом 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

З наданих відповідачем копій розрахункових листів щодо грошового забезпечення позивача суд встановив, що індексація грошового забезпечення за період його служби до жовтня 2017 включно йому не нарахована та не виплачена.

Оскільки позивача прийнято на службу з 07.11.2015, базовим місяцем для відповідного нарахування є листопад 2015 року.

Відповідно до інформації Держстату України індекс споживчих цін перевищував поріг у 103%. У квітні 2016 року та складав 103,5 відсотка, а коефіцієнт індексації у червні червні-листопаді 2016 року становив 3,5%, у грудні 2016 року-лютому 2017 року 7,7%; березні-травні 2017 року 11,8%; червні-серпні 2017 року 16%; вересні-листопаді 2017 року 19,6%. Отже, підстави для нарахування індексації позивачу виникли з червня 2016 року.

З огляду на підвищення індексу споживчих цін загальна сума індексації грошового забезпечення позивача мала бути нарахована та виплачена за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року на суму 2718,85 грн, з яких: 50,75 грн - щомісячно у червні-листопаді 2016 року, 123,20 грн щомісячно у грудні 2016 року лютому 2017 року, 188,80 грн щомісячно у березні, квітні 2017 року, 198,71 грн за травень 2017 року, 296,44 грн щомісячно за червень-серпень 2017 року та 330,06 грн щомісячно за вересень-жовтень 2017 року.

Тому у спірних правовідносинах відповідач допустив бездіяльність, що не відповідає вимогам Закону № 1283-ХІІ. Тобто не нарахування та невиплата позивачеві індексації грошового забезпечення саме за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року є протиправною.

Дотримуючись вимог ст. 2, ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку визнати та значену бездіяльність протиправною.

Позовні вимоги про стягнення індексації грошового забезпечення за березень-травень 2016 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки згідно зі встановленими обставинами справи фактичні підстави та умови для нарахування такої індексації позивачу до червня 2016 року не виникали.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачеві одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості у 04 роки 11 місяців 10 дні, а саме 20 років 5 місяців 8 днів, суд зазначає таке.

На підставі ч. 1 ст. 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України Про Національну поліцію проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України Про державну службу, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України Про розвідку, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 10 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі Порядок № 393) встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з наказом відповідача від 14.06.2021 № 174о/с (з урахуванням наказу від 07.07.2021 № 196о/с) стаж служби позивача в поліції становить 15 років, 05 місяців, 28 днів. Пільгова вислуга становить 04 роки, 11 місяців, 10 днів.

Аналіз наведених правових норм у поєднанні з положеннями Порядку № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на виплату одноразової грошової допомоги.

Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком № 393.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а та підтриманий Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачеві одноразову грошову допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості у 04 роки 11 місяців 10 дні, а саме 20 років 5 місяців 8 днів.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки, суд зазначає таке.

Суд встановив, що згідно з довідкою відповідача від 21.05.2022 № 563/17/01-2022 за 2016-2020 роки позивачеві виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 16810,00 грн. У 2020 році позивачеві виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 15611,00 грн. У 2015 році матеріальна допомога на оздоровлення не виплачувалась через відсутність рапорту позивача.

Суд зазначає, що згідно з п. 4 Постанови № 988 передбачено надати право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 13 Розділу І Порядку № 260 визначено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Отже, з системного аналізу наведених норм права виходить, що матеріальна допомога для оздоровлення та/або матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається поліцейському за двох умов:

1) подання поліцейським рапорту на отримання відповідної допомоги;

2) наявність відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі.

Суд зазначає, що зазначеними вище нормами чинного законодавства, не визначено імперативного обов`язку для керівника органу поліції надавати в обов`язковому порядку щороку матеріальну допомогу як для оздоровлення, так і для вирішення соціально-побутових питань, які в свою чергу є додатковими видами грошового забезпечення, не є постійними та обов`язковими і надаються в межах затверджених асигнувань.

Крім того, суд звертає увагу на те, що виплата відповідачем грошових коштів без наявності відповідних асигнувань, фактично буде вважатися порушенням бюджетного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач під час вирішення питання про надання позивачеві матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань діяв обґрунтовано та в межах наданих повноважень.

Щодо позовної вимоги саме стягнути з відповідача на користь позивача доплату за службу у нічний час та індексацію грошового забезпечення, суд врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, на виконання рішення суду кошти стягуються з державного органу шляхом їх безспірного списання з відповідних рахунків.

Водночас, такий спосіб виконання рішення суду не забезпечить нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який забезпечує права застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, відповідно до абз. 7 п. 1 ч. 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб.

На підставі абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Отже, із вищевказаних сум коштів має бути нарахований та сплачений єдиний внесок.

Тому для повноти захисту прав позивача, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача виплатити позивачеві грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період вересень 2019 року червень 2021 року в сумі 2483,90 грн, а також нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 у сумі 2718,85 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

У зв`язку із вищевикладеним суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у вищевказаних частинах.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період вересень 2019 року червень 2021 року в сумі 2483,90 грн.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 у сумі 2718,85 грн.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості 04 роки 11 місяців 10 днів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період вересень 2019 року червень 2021 року в сумі 2483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) грн 90 коп. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 у сумі 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн 85 коп. та виплатити вказані кошти з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити з відрахуванням обов`язкових податків і зборів одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості 04 роки 11 місяців 10 днів.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.07.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК