Справа № 380/2036/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2036/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/2036/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/210069/2 від 22.12.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та польською компанією PPH Mat-Gum s.c. T.W.A укладено контракт № 001/09/2020. За його умовами позивач, як покупець, купує в PPH Mat-Gum s.c. T.W.A. товар, а саме: гумові килимки автомобільні та інші продукти виробником, яких є постачальник. Асортимент, кількість та ціна товару визначаються в рахунку-фактурі і специфікації. Поставка товару відбувається на умовах FCA (склад продавця).

В рамках вищевказаного Контракту, позивачем було придбано для ввезення на митну територію України гумові килимки для автомобілів та бусів, універсальні в асортименті. Вартість товару склала 3244,29 Євро, про що постачальник оформив Проформу № PRO/14/2021 від 15.12.2021. Вказану вартість позивач оплатив постачальнику (виробнику) 16.12.2021 року. Постачальником (виробником) було оформлено рахунок-фактуру № FV/1331/2021 від 17.12.2021 року.

Для доставки товару до м. Львів, Україна, позивачем було залучено перевізника ФО-П ОСОБА_2 .. Вартість перевезення товару склала: за маршрутом Ярослав (Польща) м/п Смільниця (Україна) 2500 грн., за маршрутом м/п Смільниця (Україна) Львів (Україна) 1500,00 грн. Перевезення товару оформлено міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR).

Для митного оформлення ввезення товару на митну територію України позивачем було представлено відповідачу ВМД № UA209140/2021/130973 від 21.12.2021 року, в якій містився опис товару: гумові килимки для автомобілів та бусів, універсальні в асортименті, виготовлені з відновленої гуми. Для бусів 82 шт; для автомобілів (передні) 921 шт; для автомобілів (задні) 365 шт. Митна вартість товару була визначена декларантом за основним методом (ціною договору) з врахуванням вартості товару 3244,29 Євро та вартості його доставки до кордону України 2500,00 грн. З врахуванням курсу валюти: 30,7661 грн. за 1 Євро, митна вартість визначена позивачем склала 3325,55 Євро.

Для підтвердження митної вартості вказаної в декларації було подано, зокрема, наступні документи: Контракт № 001/09/2020 від 29.09.2020, рахунок-проформа PRO/14/2021 від 15.12.2021, рахунок-фактура (інвойс) № FV/1331/2021 від 17.12.2021 року, з якого вбачається, що вартість товару складає 3244,29 Євро, автотранспортну накладну CMR, платіжний документ, який підтверджує факт оплати позивачем вартості товару в розмірі 3244,29 Євро, документи, які підтверджують вартість перевезення товару до кордону України, додатки до контракту №№ 1 і 2.

Митним органом було надано повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. При тому, обмежившись цитуванням переліку документів вказаних в ч. 3 ст. 53 МКУ, митний орган не надав конкретизації таких документів, не вказав, які саме з документів, доданих позивачем до ВМД в обґрунтування митної вартості, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, в яких документах наявні ознаки підробки або про те, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Відповідач не вказав, які саме показники заявленої митної вартості є для відповідача сумнівними чи недостовірними, які з них необхідно підтвердити, якими документами.

З урахуванням такої нечіткої за змістом та не мотивованої вимоги митного органу, позивачем було надано додатково комерційну пропозицію з українських та іноземних сайтів на аналогічні товари, а також попередньо оформлену ВМД.

22.12.2021 року відповідачем прийнято оскаржуване Рішення про коригування митної вартості № UA209000/2021/210069/2, а також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації № UA209140/2021/001884.

Рішенням про коригування митної вартості скориговано митну вартість товару та вказано, що вона складає 7036,35 доларів США. Мотивами прийняття цього рішення слугувало наступне: заявка та специфікація до митного оформлення не подавались, у фактурі зазначено загальний опис товару; термін оплати у проформі не відповідає терміну оплати в інвойсі; документ на здійснення попередньої оплати не завірений банківською установою, у графі призначення платежу зазначене загальне посилання на контракт; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про оплату транспортних витрат не містять числових значень цих витрат, таким чином відомості про навантажувально-розвантажувальні роботи не підтверджені документально. Таким чином Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей (Постанова ВС від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625).

Отже, перелік підстав для формування митним органом повідомлення (запиту) про надання декларантом додаткових документів, що наведений у частині третій статті 53 МКУ, є виключним. Митний орган, реалізуючи своє право передбачене ч. 3. ст. 53 МКУ, свою вимогу про надання додаткових документів не може зводити до прямого цитування переліку визначеного ч. 3 ст. 53 МКУ. Натомість як суб`єкт владних повноважень, діючи добросовісно, розсудливо, пропорційно, обґрунтовано та законно, повинен вказати, які документи викликали в нього сумнів, містять розбіжності, не містять числових значень митної вартості та які документи цей сумнів можуть спростувати.

Митний орган не зазначає у повідомленні про те, що подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; не вказує на наявність ознак підробки; не вказує, що такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до тлумачення базису поставки FCA (Інкотермс 2000 і Інкотермс 2010), поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником. Оскільки умовами контракту передбачено, що поставка у спірному випадку здійснювалась саме на складі продавця на умовах FCA, то саме продавець ніс обов`язок завантажити товар на транспортний засіб перевізника. Отже, контрактна вартість товару в розмірі 3244,50 Євро сформована на умовах поставки FCA (склад продавця) вже включає в себе вартість завантаження товару.

Відтак на думку позивача у митного органу не могло бути об`єктивних підстав для обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості за основним методом, а отже, не було підстав для витребування додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53 МКУ, а отже, не було права вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

За таких обставин на думку позивача оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №UA209140/2021/130973 від 21.12.2021 було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне:

- декларантом задекларовано «Гумові килимки для автомобілів та бусів, універсальні в асортименті, виготовлені з відновленої гуми. Гумові коврики для бусів - 82 шт; Гумові коврики для автомобілів (передні)- 921 шт; Гумові коврики для автомобілів (задні) - 365 шт». Слід зазначити, що ні в електронному інвойсі, ні у фактурі не вказано артикулів товарів по окремих позиціях;

- не надано документ який би свідчив що товар виготовлено саме з відновленої гуми;

- у гр. 22 СMR відсутній відтиск штампа та підпис відправника;

- контракт купівлі-продажу № 001/09/2020 від 29.09.2020 складено лише українською мовою, що є не типовим для зовнішньоекономічних угод;

- п. 2.2 контракту № 001/09/2020 від 29.09.2020 зазначено, що асортимент, кількість, ціна товару вказуються в рахунку-фактурі і специфікації та визначаються узгодженою сторонами попередньої заявки покупця, (заявка та специфікація до митного оформлення не подавались, а у фактурі зазначено лише загальний опис товару);

- термін оплати, який зазначено у проформі не відповідає терміну оплати у інвойсі;

- документ на здійснення попередньої оплати (SWIFT) не завірений банківською установою, у графі призначення платежу зазначене загальне посилання на контракт, отже однозначно ідентифікувати документ із даною поставкою не можливо.

Відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про оплату транспортних витрат не містять числових значень цих витрат. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (навантажувально-розвантажувальні роботи) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Декларанту була скерована вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості:

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ.

Декларантом на вимогу митного органу надано:

- рахунок проформу (продубльовано);

- додаток до контракту №1 від 15.12.2021;

- додаток до контракту №2 від 15.12.2021;

- СВІФТ (продубльовано);

- лист відправника щодо складу продукції;

- цінову інформацію з польських та українських сайтів щодо цінових пропозицій;

- лист від виробника товарів від 12.10.2021 року;

- копії попередньо оформлених ВМД.

Вищевказаний лист виробника надано без перекладу на українську мову, а цінову інформацію з інтернет-сайтів неможливо порівняти з задекларованою вартістю товарів у зв`язку з невказанням у документах конкретних артикулів по позиціях.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числовім значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. З метою обрання методу для визначення митної вартості Львівською митницею було послідовно розглянуто можливість застосування методів 2а - 2г, та встановлено відсутність можливості застосування методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Для визначення митної вартості було обрано резервний метод.

Джерелом інформації щодо митної вартості товарів слугувала декларація UA 205140/2021/93479 від 18.11.2021-3,1310 дол. США за кг.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 28.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

22.12.2021 року з вищевказаних підстав відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/210069/2.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає вимогам МК України.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного рішення з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 53 МК України:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

2. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

3. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

4. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

5. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

6. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно із ст. 54 МК України:

1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

3. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

4. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

5. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

6. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

7. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ст. 55 МК України:

1. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

2. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

3. Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

4. Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

5. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

6. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

7. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

8. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

9. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

10. Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Аргументи позивача полягають в тому, що ним для підтвердження митної вартості вказаної в декларації було подано, зокрема, наступні документи: Контракт № 001/09/2020 від 29.09.2020, рахунок-проформа PRO/14/2021 від 15.12.2021, рахунок-фактура (інвойс) № FV/1331/2021 від 17.12.2021 року, з якого вбачається, що вартість товару складає 3244,29 Євро, автотранспортну накладну CMR, платіжний документ, який підтверджує факт оплати позивачем вартості товару в розмірі 3244,29 Євро, документи, які підтверджують вартість перевезення товару до кордону України, додатки до контракту №№ 1 і 2.

Позивач вказує, що відповідач обмежившись цитуванням переліку документів вказаних в ч. 3 ст. 53 МК України, не надав конкретизації таких документів, не вказав, які саме з документів, доданих позивачем до ВМД в обґрунтування митної вартості, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, в яких документах наявні ознаки підробки або про те, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Відповідач не вказав, які саме показники заявленої митної вартості є для відповідача сумнівними чи недостовірними, які з них необхідно підтвердити, якими документами.

Судом не враховуються по суті аргументи позивача, та враховуються заперечення відповідача в тому числі і про те, що документ на здійснення попередньої оплати (SWIFT) не завірений банківською установою, у графі призначення платежу зазначене загальне посилання на контракт, отже однозначно ідентифікувати документ із даною поставкою не можливо.

Згідно із положенням Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Згідно із ч. 10 ст. 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.

Також для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про оплату транспортних витрат не містять числових значень цих витрат.

На думку суду Львівською митницею були правомірно встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Згідно із ч. 6 ст. 54 МК України, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числовім значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Позивач жодними належними та допустимими доказами не спростовує проведення консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. З метою обрання методу для визначення митної вартості Львівською митницею було послідовно розглянуто можливість застосування методів 2а - 2г, та встановлено відсутність можливості застосування методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу.

Відповідно для визначення митної вартості, на дуку суду відповідачем правомірно було обрано резервний метод з джерелом інформації щодо митної вартості товарів слугувала декларація UA 205140/2021/93479 від 18.11.2021-3,1310 дол. США за кг.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 25.07.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.