Справа № 640/10880/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Єгорової Н.М.,

суддів Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 18 січня 2021 року №000024.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та здійснення порушень процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивачем при розміщенні реклами порушено вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу" в частині відсутності відомостей про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару. У розміщенній рекламі щодо співвідношення розміру знижки, знижка виражена у формі відсоткового відношення, але не вбачається до якого показника.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідачем зроблено помилкові висновки щодо допущення позивачем порушення законодавства про рекламу. Враховуючи розмір зовнішньої рекламної площі неможливо розмістити інформацію про співвідношення розміру економії до попередньої ціни на кожну одиницю акційного товару. Для з`ясування повного змісту інформації про акцію відповідач мав ознайомитися зі змістом веб-сайту позивача, а не робити висновки щодо дотримання вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу" безпосередньо зовнішньої реклами. Також у відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу уповноваженою посадовою особою Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області зафіксовано, що 29 січня 2021 року на фасаді магазину "Watsons" по вулиці Великій Перспективній, буд. 32/11 у м. Кропивницькому розміщена зовнішня реклама з текстом: "Мауbеllіnе New York - 25 %* на 1 продукт - 30 %* від 2-х продуктів #промовляйпоглядом впевнено із @Annatrincher_official Maybelline collor tattoo Maybelline Lash Sensa Tional Hypereasy Maybelline Fit me Maybelline Affinitone concealer Brow ultra slim watsons.ua * Акція діє з 12 січня 2021 року по 14 лютого 2021 року в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua. Купуй 1 засіб Maybelline New York зі знижкою - 25 %, або від 2-х - зі знижкою 30 %. Інформація про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару та деталі дізнавайтесь в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua** Нью Йорк", в якій не зазначено співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару в асортименті: тіні для вік Maybelline tag1 tattoo, туш для вій Maybelline Lash SenssTional, підводка для очей Hypereasy Maybelline, тональний крем Fit me Maybelline, консилер Maybelline Affinitione concealer, автоматичний олівець для брів Brow ultra slim, що є порушенням частини 5 статті 8 Закону України "Про рекламу".

29 січня 2021 року на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу №000028 відповідачем прийнято рішення №000028 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно розповсюджувача реклами Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна". На адресу позивача Головним управлінням Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про рекламу", направлене повідомлення - вимогу, згідно якої Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" в строк до 18 лютого 2021 року необхідно надати інформацію щодо вартості розповсюдженої реклами (договір на виготовлення, встановлення, і розміщення реклами, акти виконаних робіт та документи щодо оплати виготовлення, розміщення, встановлення і розповсюдження реклами, дозвільні документи на розміщення вказаної реклами) та з`явитися на розгляд справи.

18 лютого 2021 року на розгляд справи прибув представник позивача, який надав пояснення та документи, необхідні для розгляду справи.

За наслідками розгляду справи прийнято рішення №000018 від 18 лютого 2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" у розмірі 2944,40 грн. за порушення порядку розміщення реклами.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи судом не встановлено вини позивача у порушенні ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу", яке виразилось у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами, що виключає відповідальність ТОВ "ДЦ Україна".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, з приводу правомірності прийняття відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу до позивача, яке є предметом оскарження у даній справі, врегульовано Законом України "Про рекламу", Законом України "Про захист прав споживачів"

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України "Про рекламу", реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-якій спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з п. 19 ст. 1 Закону України "Про рекламу", товар - будь який предмет господарського обігу, в тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, об`єкти права інтелектуальної власності.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про рекламу" передбачено, що основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 270/96-ВР реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Згідно з частинами 4, 5, 6 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", вживання понять "знижка" або "зменшена ціна" або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов: 1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання; 2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу; 3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.

Після публічного повідомлення про початок застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

Таким чином, розповсюдження інформації про тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам), є рекламою про знижку.

Як свідчать матеріали справи, у період з 12 січня 2021 року по 14 лютого 2021 року акція в магазинах ТОВ "ДЦ Україна" проходила не лише на зазначені вище в рекламі позиції, а знижки було встановлено на певний перелік товарів кожної з вказаних торгівельних марок. Позивач вказав, що кількість товарів зі знижкою ТМ Мауbеllіnе New York становила 242 асортиментну одиницю, також розмір знижок на різні товари було встановлено різний.

Слід звернути увагу, що приписи Закону України "Про рекламу" не встановлюють конкретних вимог щодо порядку, способу, форми розміщення інформації про місце, дату початку та завершення знижок, співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

У рекламному матеріалі позивача, зокрема, було зазначено: "Акція діє з 12 січня 2021 року по 14 лютого 2021 року в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua. Купуй 1 засіб Maybelline New York зі знижкою - 25 %, або від 2-х - зі знижкою 30 %. Інформація про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару та деталі дізнавайтесь в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua** Нью Йорк".

Колегія суддів приходить до висновку, що вказана вище реклама позивача містила: відомості про місце - Лінія магазинів Watsons; дату початку знижки цін - 12 січня 2021 року; дата закінчення знижки цін - 14 лютого 2021 року; співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товар - 25% - 1 продукт, 30% - 2 продукт. Також реклама відсилає споживача до магазину за вичерпною інформацією щодо акції і така інформація, згідно наявних в матеріалах справи доказів, зокрема фото цінників товарів, дійсно була в магазинах позивача мережі "Watsons".

Крім того, Законом України "Про рекламу" питання використання інтернет-сервісів для рекламних цілей окремо не врегульовано, тоді як Законом передбачено рекламу на телебаченні і радіо, у друкованих засобах масової інформації, послуг, що надаються з використанням електрозв`язку, зовнішня, внутрішня реклама, реклама на транспорті, під час демонстрування кіно- та відеофільмів (ст. 13-19 вказаного Закону).

Використання інтернет-сервісів суб`єктами господарювання для реклами їх товарів (послуг) законодавством не заборонене і фактично має місце, тому відповідач як контролюючий орган має враховувати вказану обставину при здійсненні своїх повноважень контролюючого органу з питань дотримання законодавства про рекламу, незважаючи на те, що це питання прямо законодавством не врегульоване.

Оскільки використання інтернет-сервісів з рекламною метою законодавством не заборонено, позивач має право розміщувати рекламу своїх товарів (послуг), зокрема, і знижок на них (акцій) в мережі Інтернет, в тому числі, і на власному сайті.

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу" передбачено, що після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

Як вбачається з наявних в справі фотодоказів на цінниках розміщено інформацію не про товар, а про розпродаж та знижки цін на товар, що вбачається із позначки на ціннику "Акція".

У сукупності вказані обставини свідчать про повну відповідність зовнішній рекламі принципам встановленим ч. 1, ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу".

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що під час розгляду справи не встановлено порушення позивачем ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу", а тому оскаржене рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Крім того, як було зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу, примірник якого разом з доданими документами було направлено відповідачу, позивач просив стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23233,33 грн.

Приписи ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Положеннями ч. 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, інтереси позивача у справі № 640/10880/21 представляло Адвокатське об`єднання "Інпраксі" на підставі договору про надання правовот допомоги від 12 квітня 2021 року.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору Позивач надає доручення, а Адвокатське об`єднання "Інпраксі" приймає на себе зобов ' язання надавати Позивачу правову допомогу з питань, які пов`язані з представництвом Позивача у судах першої та апеляцйної iнстанціях щодо скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №000024 від 18 січня 2021 року.

Згідно п. 4.1.2 Договору вартість супроводження кожної окремої судової справи в суді апеляційної інстанції становить 23233, 33 грн.

На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: копію акту приймання-передачі наданих послуг №4 від 20 травня 2022 року, платіжні доручення від 24 травня 2022 року №100356325 на суму 23233,33 грн., ордер серії АІ №1234665 від 25 травня 2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю серії КС №6128/10 від 07 липня 2017 року.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №4 від 20 травня 2022 року Адвокатским об`єднанням "Інпраксі" надана правова допомога в наступних обсягах:

1. Підготовка заяви про направлення копії апеляційної скаги та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду про відкриття провадження по справі 640/10880/21;

2. Підготовка відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Держпродспожив служби в Кіровоградської області на рішення Окружного адміністративного суду міста Киева від 10 грудня 2021 року та додаткового рішення від 23 грудня 2021 року по справі № 640/10880/21;

3. Підготовка заяви про поновлення строків для подачі відзиву на апеляційну скаргу по справі № 640/10880/21;

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 120/3929/19-а.

Матеріали справи свідчать, що відповідач, отримавши примірник відзиву і доданих до нього документів, до суду апеляційної інстанції заперечення про відшкодування витрат на правничу допомогу, не подавав.

Відтак, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі видів наданих послуг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Як вбачається із змісту наданого позивачем акту, позивач зазначив, що загальний розмір витраченого часу складає 10 годин, тобто це час за який було складено відзив на апеляційну скаргу та дві заяви.

Колегія суддів вважає, що підготовка та написання двох заяв та відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції з урахуванням його змісту та обсягу не могли потребувати у адвоката 10 годин робочого часу з огляду на те, що останній повинен бути обізнаний із даною справою, оскільки був представником з моменту подання позову.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є непропорційним обсягу виконаної правником роботи. Крім того, з огляду на відсутність погодинного розрахунку вартості наданих послуг щодо кожної з них унеможливлює стягнення витрат на професійну правничу допомогу навіть з урахуванням принципу пропорційності.

Таким чином, враховуючи категорію складності даної справи, ціну позову, об`єм наданих послуг, та відсутність детального опису наданої послуги і часу, витраченого адвокатом на виконання заявлених робіт, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на правову допомогу, які позивач просить компенсувати, не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору, отже присудженню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 820/1719/18, від 29 січня 2020 року у справі № 826/16707/18, від 17 серпня 2020 року у справі № 820/1683/18.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року - без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 28-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вулиця Тараса Карпи, 84, ) понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку