Справа № 300/1630/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду в частині

на підставі частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України

"26" липня 2022 р. справа № 300/1630/22

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра оборони України (надалі по тексту також - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016 (надалі по тексту також - оскаржуваний наказ, наказ МОУ №627 від 07.07.2016), поновлення на посаді.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 відмовлено у відкритті провадження у справі №300/1630/22 з тих мотивів, що позивач подав тотожний позов тому, який уже перебуває в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду, справа №809/436/17.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2022 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 про відмову у відкритті провадження у справі №300/1630/22 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

27.06.2022 справа №300/1630/22 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 за №173, згідно наказу №128-В від 09.06.2022, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/1630/22. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2022, судову справу №300/1630/22 передано судді Микитин Н.М.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України, Кодекс).

Ухвалою суду від 05.07.2022 задоволено заяву про самовідвід головуючої судді Микитин Н.М. по справі №300/1630/22 та відведено суддю від розгляду даної адміністративної справи (а.с.77-79).

Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 за №180 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/1630/22. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022, судову справу №300/1630/22 передано судді Григоруку О.Б.

07.07.2022 ухвалою суду задоволено заяву про самовідвід головуючої судді Григорука О.Б. по справі №300/1630/22. Відведено суддю Григорука О.Б. від розгляду адміністративної справи (а.с.86-88).

Відповідно до абзацу 5 підпункту 2.3.25. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду 07.07.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/1630/22.

Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.07.2022 за №181, справу №300/1630/22 передано на розгляд судді Чуприні О.В.

Ухвалою суду від 12.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Усунення недоліків визначено шляхом:

- зазначення в адміністративному позові ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), посадовою особою якого визначено відповідачем;

- подання належним чином засвідчених відповідно до вимог частини 5 статті 94 КАС України копій доказів (у двох примірниках) на засвідчення обставин, визначених у адміністративному позові як обґрунтування позовних вимог та/або вказати об`єктивні причини неможливості їх подання із наданням доказів, які підтверджують здійснення усі залежних дії, спрямованих на отримання відповідних доказів, щодо оскарження позивачем в судовому порядку наказу №627 від 07.07.2016, за результатами якого Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалені відповідні рішення у справі за №809/1055/16;

- власне письмове підтвердження позивача про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Позивач у строк встановлений судом (21.07.2022) довів до відома суду про виконання викон6анян коментованої ухвали, шляхом подання «нової редакції» позовної заяви, датованої 18.07.2022.

Даною редакцією позовної заяви ОСОБА_1 не змінив предмет оскарження - наказ Міністра оборони України за №627 від 07.07.2016.

Не змінив також такою «новою редакцією» позову і дві підстави позову, наявність яких, на переконання ОСОБА_1 , стверджує про протиправність оскаржуваного наказу, зокрема:

- «...рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2022, скасовано наказ Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник"»;

- «… при виданні наказу на звільнення відповідачем не було дотримано процедуру звільнення, яка передбачена пунктами 12.1.-12.11 розділу ХІІ наказу Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» в частині як проведення відповідних бесід так і оформлення самого подання на звільнення».

Разом з тим, «новою редакцією» позовної заяви ОСОБА_1 , як і в адміністративному позові в редакції від 05.04.2022 (змісту якій надана процесуальна оцінка ухвалою суду від 12.07.2022), просить поновити строки звернення до суду щодо оскарження наказу відповідача від 07.07.2016 за №627.

Зокрема, «нова редакція» позову містить наступну мотивацію: «Мною з поважних причин пропущено строк на звернення до суду щодо оскарження даного наказу МОУ, оскільки тільки 10.03.2022 після того як рішенням ІФОАС від 29.09.2021 про скасування наказу МОУ про позбавлення мене військового звання набуло чинності, мені стало достеменно відомо про те, що мої права в частині дотримання процедури на позбавлення мені військового звання були грубо порушені».

Крім цього, ОСОБА_1 переконує суд в даній справі, що в інших адміністративних справах у провадження №809/1055/16 і №809/436/17 дійсно ним оскаржувався той самий наказ відповідача від 07.07.2016 за №627, втім з інших підстав.

Саме обізнаність про чергову нову підставу позову і стало процесуальною підставою для подання такого нового позову у справі №300/1630/22.

Оцінюючи зміст клопотання позивача і «нової редакції» адміністративного позову від 18.07.2022 в цілому, суд керується наступними аргументами і мотивами.

Позивач, через 6 років і 10 місяців, оскаржує наказ Міністра оборони України №627 від 07.07.2016, яким ОСОБА_1 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України (надалі по тексту також - військовий комісар), як колишнього підполковника, звільнено із військової служби у запас (у зв`язку із позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку) за пунктом «ж» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Із матеріалів провадження (№300/1630/22) і змісту самого оскаржуваного наказу слідує, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу є інший наказ Міністра оборони України за №142КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», прийнятого в той же день - 07.07.2016, яким за неналежне виконання службових обов`язків, визначених статтями 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни військового комісара підполковника ОСОБА_1 позбавлено військового звання (за подією отримання неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США від призовника за сприяння в ухиленні останнього від призову на строкову військову службу, за якою внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000118 і у зв`язку із набуттям широкого розголосу в засобах масової інформації та вкрай негативного впливу на імідж Збройних Сил України).

Як слідує із публічних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом) вироком Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області від 19.09.2016 у справі №346/4737/16-к (провадження №1-кп/346/279/16) ОСОБА_1 (засуджено) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 369-2 КК України і, призначити покарання - штраф у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Описова і мотивувальна частина вироку містить такий зміст: «…обвинувачений ОСОБА_2 будучи військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою незаконного збагачення, керуючись єдиним злочинним наміром на одержання неправомірної вигоди, діючи за попередньою змовою групою осіб із «ОСОБА» та за допомогою останнього, перебуваючи поблизу ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, о 09 год. 30 хв. 04.03.2016 року та о 12 год. 30хв. 29 червня 2016 року одержав від «ОСОБА» неправомірну вигоду матеріального характеру в сумі 1200 дол. США, що згідно курсу Національного банку України становить 30 507 грн., двома прийомами розмірами 500 та 700 доларів США відповідно, яка в подальшому була поділена між ним та «ОСОБА» за забезпечення непризову на строкову військову службу «ОСОБА» шляхом впливу на членів військово-лікарської комісії при Коломийському ОМВК щодо прийняття ними рішення про непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час «ОСОБА», чим вчинив одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 визнав в повному обсязі і пояснив, що на початку весни 2016 року до нього звернувся його знайомий «ОСОБА» щодо можливості непризову на строкову службу гр. «ОСОБА», на що він погодився. В перших числах березня 2016 року «ОСОБА» передав йому 500 дол.США, які отримав від гр. «ОСОБА». З 4 березня 2016 року гр. «ОСОБА» розпочав проходження медичної комісії в Коломийському військкоматі, і він контролював хід проходження ним комісії. 9 березня 2016 року було прийнято рішення про придатність гр. «ОСОБА» до строкової служби. Однак, знаючи, що у гр. «ОСОБА» були проблеми із здоров`ям, пов`язані з отриманою тим травми голови, він в середині червня 2016 року повторно провів гр. «ОСОБА» до невропатолога, вказавши, що стан того погіршився і про необхідність проведення повторного медичного огляду, давши зрозуміти своє прихильне ставлення до призовника «ОСОБА». Після цього був проведений додатковий огляд призовника «ОСОБА» і в висновку було вказано про непридатність призовника до строкової служби. 29 червня 2016 року близько 12.30, біля Коломийського військкомату він отримав від «ОСОБА» другу частину неправомірної вигоди в сумі 400 дол.США, залишивши собі 300 дол.США, які отримав від гр. «ОСОБА» за непризов останнього на строкову службу.

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений щиро кається і просить суворо його не карати.».

Коментований вирок суду 20.10.2016 набрав законної сили (https://reestr.court.gov.ua/Review/61371799).

Виходячи із публічних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом), а також усіх матеріалів адміністративних проваджень, які знаходять в архіві Івано-Франківського окружного адміністративного суду за позовами ОСОБА_1 до Міністра оборони України, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із адміністративними позовами про оскарження наказів Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) і №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання).

Майже всі такі провадження, окрім №0940/30/19, завершилися ухваленням судового рішення не на користь ОСОБА_1 , а одна справа (№809/436/17) ще досі перебуває у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Так, по перше, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 25.08.2016 відкрито провадження у справі №809/1055/16 за поданою 23.08.2016 позовною заявою ОСОБА_1 , в якій останній просив визнати протиправними дії Міністра оборони України стосовно ухвалення наказів №142КП від 07.07.2016, №627 від 07.07.2016, та скасувати такі накази і поновити позивача на військовій службі.

Постановою суду від 16.02.2016 у справі №809/1055/16, залишеної без змін ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання дій протиправними, скасування наказів №142КП від 07.07.2016 і №627 від 07.07.2016, та поновлення на роботі.

Постанова Верховного Суду від 10.12.2019 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 скасовано, а справу №809/1055/16 направлено на новий судовий розгляд (в частині дослідження питання пропуску позивачем строку звернення до суду та поважності причин такого пропуску).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 у справі №809/1055/16, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвало Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021, залишеної в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 26.03.2020 у справі №809/1055/16.

У даному провадженні сформовано 7 томів і 2 відокремлені матеріали.

По друге, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 26.06.2017 відкрито провадження у справі №809/425/17 за поданою 15.03.2017 позовною заявою ОСОБА_1 , в якій останній просив визнати протиправним наказ Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання).

Рішенням Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 27.12.2018, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020, відмовлено у задоволенні позову.

У провадженні сформовано 4 томи і 1 відокремлений матеріал.

По третє, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 відкрито провадження у справі №0940/2426/18 за поданою 19.12.2018 ОСОБА_1 позовною заявою про визнання незаконним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 за №278 від 05.07.2016 «Про результати проведення службового розслідування», за наслідками реалізація якого Міністром оборони України прийнято наказ за №142КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивача позбавлено військового звання підполковника.

Рішенням Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 28.01.2020 у справі №0940/2426/18, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020, відмовлено у задоволенні позову.

У провадженні сформовано 4 томи.

По четверте, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25.01.2021 у справі №300/3933/20, залишеної без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021, повернуто без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 від 22.12.2020 про визнання незаконним та скасування наказу Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник" (в тому числі з підстав не дотримання строків звернення до суду в місячний термін, з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушені права та інтереси).

У провадженні сформовано 1 том.

По п`яте, за позовною заявою ОСОБА_1 від 20.07.2017 Івано-Франківським окружним адміністративним судом 23.10.2017 відкрито провадження у справі №809/436/17 про оскарження наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Дана справа, станом на 26.07.2022, перебуває у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду, остаточне рішення не прийнято.

За даним провадженням вже сформовано 2 томи.

Перевіряючи обставину про обізнаність ОСОБА_1 або наявності в останнього достатньої можливості дізнатися (бути обізнаним) про фактичні і юридичні підстави позову від 05.04.2022, в основі яких лежать доводи позивач про порушення його прав та інтересів у справі №300/1630/22, суд формує нижче по тексту ухвали наступні висновки і фіксує такі обставини.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постанов Верховного Суду у справі №922/404/19 від 09.07.2020 і у справі №826/19197/16 від 22.01.2020, зроблено висновок:

- «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу»;

- «предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин», «при цьому підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача».

Таким чином, підставою позову є обставини і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача, зокрема:

- фактичні підстави (обставини), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин;

- юридичні підстави (норми права), нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із посиланням на обставини (фактичні підстави).

Досліджуючи питання про обізнаність ОСОБА_1 щодо підстав позову, визначених ним у позовній заяві від 05.04.2022, за якою 04.07.2022 у справі №300/1630/22 відкрито провадження, в тому числі коли міг або повинен був дізнатися про такі підстави, на основі яких обґрунтовуються вимоги про порушення прав та інтересів (протиправність наказу МОУ №627 від 07.07.2016), суд вважає за необхідне врахувати наступне.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 визначає дві (2) самостійні підстави по позову (протиправності оскаржуваного наказу):

1) рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, яким скасовано наказ Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник";

2) не дотримання МОУ при винесенні оскаржуваного наказу процедури звільнення, яка передбачена пунктами 12.1.-12.11 розділу ХІІ наказу Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» в частині як проведення відповідних бесід та і оформлення самого подання на звільнення.

Відмовляючи 08.04.2022 у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 від 05.04.2022, Івано-Франківський окружний адміністративний суд (суддя Матуляк Я.П.) виходив із такого:

- «… спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо звільнення ОСОБА_1 з публічної служби згідно наказу за №627 від 07.07.2016 є предметом розгляду в адміністративній справі №809/436/17.

Так, в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває справа №809/436/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача оперативного командування "Захід", Юридичного департаменту Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу №627 від 07.07.2016, поновлення на публічній службі, визнання протиправною бездіяльності.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 зупинено провадження в адміністративній справі № 809/436/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача оперативного командування "Захід", Юридичного департаменту Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу №627 від 07.07.2016, поновлення на публічній службі, визнання протиправною бездіяльності, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №809/425/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання незаконним та скасування наказу за №142КП від 07.07.2016.

Так, підставою зупинення провадження в адміністративній справі №809/436/17 слугувала саме та обставина, що ОСОБА_1 оскаржено до суду наказ Міністерства оборони України за №142КП від 07.07.2016, яким його позбавлено військового звання та на скасування якого, як на підставу звернення до суду, ОСОБА_1 покликається у даному позові.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що учасники справи, предмет та підстави двох позовів є тотожними, відмінність полягає лише в тому, що позивач просить врахувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2022, що в свою чергу не свідчить про те, що між сторонами виник новий спір в частині вимог щодо скасування наказу за №627 від 07.07.2016 та поновлення на посаді.

Отже, у даній справі (№300/1630/22), позивач описує додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016, якими він може доповнити свій первинний позов. Такі обставини (фактично доводи) не утворюють нових підстав позову, на них можна акцентувати увагу суду під час розгляду іншої справи, й вони не зумовлюють необхідності заявляти новий позов.

Відтак, у відповідності до встановлених судом обставин, суд зазначає, що позовні вимоги, викладені ОСОБА_1 в адміністративній справі №809/436/17 та в даній справі №300/1630/22 спрямовані на захист одного і того ж порушеного права, оскільки предмет розглядуваної адміністративної справи №300/1630/22 охоплений позовними вимогами, заявленими в справі №809/436/17, збігаються їх суб`єкти, об`єкт та зміст.»;

- «… прийняття до розгляду і вирішення по суті цього позову призведе до повторного перегляду в судовому порядку питання правомірності такого наказу, що, зрештою, призведе до порушення концепції "одне порушене право - один позов".

Як зазначив Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.12.2021 у справі №640/13045/20, від 22.09.2021 у справі №826/13819/18: "Суд повинен дбати про те, щоб один спір вирішувався лише один раз, за наслідками вирішення одного спору приймалося лише одне судове рішення. Іншими словами, суд повинен забезпечити дотримання принципу правової визначеності."».

Скасовуючи 08.06.2022 коментовану ухвалу суду Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що

- по перше «предметом позову у цій справі є визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 про звільнення з військової служби та поновлення на військовій службі і на посаді, з якої звільнений позивач.

Предметом позову у справі №809/436/17 є аналогічні позовні вимоги.

З цього слідує, що предмет спору у справі №809/436/17 та цій справі є тотожними.

Тотожними є і сторони у справах»;

- по друге «підставами цього позову є набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №809/425/17, яким скасовано наказ Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 про позбавлення позивача військового звання "підполковник" та недотримання процедури звільнення, яка передбачена пунктами 12.1-12.11 розділу ХІІ наказу Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» в частині проведення бесіди і оформлення подання про звільнення.

Підставами позову у справі №809/436/17 є недотримання процедури звільнення, яка передбачена пунктами 12.1-12.11 розділу ХІІ наказу Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» в частині проведення бесіди і оформлення подання про звільнення.

З наведеного слідує, що підстави позову у цій справі та справі №809/436/17 є різними.».

Таким чином позивач та Восьмий апеляційний адміністративний суд фіксує, що сторони і предмет позову у справах №809/436/17 і №300/1630/22 є ідентичними, а юридичні (норми права) і фактичні (обставини) підстави позову тотожними в частині.

Частко відмінними у таких справах є підстава - «набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі №809/425/17», про що у позовній заяві від 05.04.2022 (№300/1630/22) вказує ОСОБА_1 .

Слід звернути увагу, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 08.06.2022 надавав правову оцінку у питаннях підставі для відмови у відкритті провадженні у справі.

Разом з цим, Восьмий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 08.06.2022 не досліджував питання:

1) дотримання строків звернення до суду, в тому числі в частині обізнаності ОСОБА_1 :

- про юридичні (норми права) і фактичні (обставини) підстави протиправності наказу за №142КП (про притягнення до дисциплінарної відповідальності), який є єдиною підставою для прийняття наказ №627 від 07.07.2016, яким позивача звільнено із військової служби у зв`язку із позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку;

- про день (29.09.2021) ухвалення судового рішення у справі №0940/30/19, із прийняттям якого позивачу «стало достеменно відомо про те, що його права в частині дотримання процедури на позбавлення мені військового звання були грубо порушені»;

2) можливості одночасного перебування в провадженні (на розгляді) одного суду першої інстанції справи за ідентичного предмету спору, за участю одних і тих же сторін, а також щодо однакової частини підстав позову: «не дотримання Міністром оборони України при винесенні оскаржуваного наказу процедури звільнення, яка передбачена пунктами 12.1.-12.11 розділу ХІІ наказу Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» в частині як проведення відповідних бесід так і оформлення самого подання на звільнення», які є ідентичними як для провадження №300/436/17, так і №300/1630/22.

Так, суд детально оглянувши мотивувальну частину первинної редакції адміністративного позову від 15.03.2017, за яким відкрито провадження у справі №809/436/17, встановив такі фактичні підстави позову:

- «…Суду було проінформовано, що … видання наказу про звільнення відбулося внаслідок … видання наказу за №142КП від 07.07.2016 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання «підполковник»;

- «Мій довіритель тільки 16.02.2017 взнав про те, що відповідні документи, які в силу вимог пункту 12.11 та додатку 17 до Інструкції наказу МОУ за №170 від 10.04.2019, мають належним чином оформлятися, не були відповідачами, при підписанні документів на його звільнення та видання самого наказу МОУ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби належним чином відпрацьовані. Загалом такі документи від відповідачами ніяким чином не виготовлялися».

Очевидним є те, що у вказаному позові обставини щодо «документів» вжиті ОСОБА_1 в множині, а підстави «неналежне оформлення», «не відпрацювання» і «не виготовлення» стосується як наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 (про звільнення), так і наказу №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання).

Таким коротким змістом ОСОБА_1 фіксує обізнаність про обставини «неналежне оформлення», «не відпрацювання» і «не виготовлення» необхідних документів (матеріалів) при підготовці та прийнятті як наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 (про звільнення), так і наказу №142КП від 07.07.2016, прийнятих відповідачем в один день, за однією подією вчинення дисциплінарного проступку.

При цьому, ОСОБА_1 не розкриває юридичні підстави позову, тобто не зазначає, які саме конкретні нормативно-правові акти чи підзаконні нормативно-правові акти порушені за тих обставин (фактичних підстав).

В даному випадку такі фактичні підстави (обставини) позову як «неналежне оформлення», «не відпрацювання», «не виготовлення» необхідних документів (матеріалів) при підготовці та прийнятті як наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 (про звільнення), так і наказу №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання), стало основою для прийняття ухвалення 29.09.2021 Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення у справі №0940/30/19 (про оскарження наказу про позбавлення військового звання), в якому розкрито юридичні підстави (нормативно правове обґрунтуванням) із посиланням на недотримання наказу Міністра оборони України за №201 від 28.03.2013 «Про порядок підготовки, подання на підпис, видання та розсилки наказів Міністерства оборони України та ведення довідкової роботи щодо них», про що суд зазначає нижче по тексту даної ухвали.

Втім, безпосереднім оглядом 2 томів матеріалів справи №809/436/17, в тому числі електронної версії, занесених в Автоматизовану систему діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду, встановлено, що позивач при перегляді в апеляційному порядку ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі №300/1630/22 від 08.06.2022, надав Восьмому апеляційному адміністративному суду не повну і не точну інформацію про підстави позову у справі №809/436/17.

Зокрема, ОСОБА_1 26.06.2017 і 15.06.2018 подав в суду заяви про збільшення позовних вимог як за підставою оскарження так і за змістом оновлених самих вимог, а саме:

1) заявою від 26.06.2017 позивач, окрім відповідачів Міністра оборони України, Командувача Сухопутними військами Збройних Сил України, Командувача оперативного командування «Захід», визначив додаткового (четвертого) відповідача - Юридичний департамент Міністерства оборони України, а також зазначено таке:

- «… незаконність оскаржуваного наказу полягає ще й у тому, що останній перш ніж був підписаний у відповідача 1 не пройшов відповідне правове забезпечення у відповідача 4 на предмет своєї законності та обґрунтованості. Так, відповідним наказом Міністра оборони України всі накази, які подаються на підпис, зокрема, Міністру оборони України повинні пройти відповідне правове забезпечення на предмет відповідності діючому законодавству і чи останні при їх виданні не порушують права та інтереси громадян при проходженні військової служби»;

- «Процедура як підписання вище вказаних документів так і подальше оформлення є по своїй суті бюрократичним моментом та потребують певної процедури в часі. То ж позивач вважає, що не можливо було 06.07.2016 відповідні документи щодо ОСОБА_3 підписати в Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та в подальшому їх оформити 07.07.2016 в Юридичному департаменті Міністерства оборони України та цього ж дня підписати у відповідача 1».

ОСОБА_1 сформував в даному випадку нову позовну вимогу, зокрема, «Визнати протиправну бездіяльність Юридичному департаменті Міністерства оборони України щодо не візування наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку»;

2) заявою від 15.06.2018 позивач доповнив наступні підстави «Також Командувачем Сухопутними військами Збройних Сил України і Командувачем оперативного командування «Захід» було порушено процедуру звільнення, оскільки останні взагалі жодним чином на документи про звільнення ніяк не прореагували, хоча в силу відповідного Положення про проходження військової служби певними категоріями громадян зобов`язані були своїм підписом візувати звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Позивач вважає, що процедура як підписання вищевказаних документів так і подальше оформлення є по своїй суті бюрократичним моментом та потребують певної процедури в часі. То ж позивач вважає, що не можливо було 06.07.2016 відповідні документи щодо ОСОБА_3 підписати в Командувача оперативного командування «Захід» і Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та в подальшому їх оформити 07.07.2016 в Юридичному департаменті Міністерства оборони України та цього ж дня підписати Міністра оборони України. Зазначає, що тільки 16.02.2017 взнав про те, що відповідні документи, які в силу вимог пункту 12.11 та додатку 17 до Інструкції наказу МОУ за №170 від 10.04.2009 мають належним чином оформлятись, не були відповідачами, при підписанні документів на звільнення та видання самого наказу МОУ про звільнення з військової служби належним чином відпрацьовані. Загалом такі документи відповідачами ніяким чином взагалі не виготовлялися».

ОСОБА_1 додатково сформував ще дві нові позовні вимогу, зокрема, просить «Визнати протиправну бездіяльність Командувача Сухопутними військами Збройних Сил України і окремо Командувача оперативного командування «Захід» щодо не візування подання документів на звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку».

Тобто, на переконання суду, усі юридичні підстави (дотримання процедури щодо належного оформленні і відпрацювання наказу, яким позивача звільнено з військової служби) у справі №300/1630/22 є ідентичними до таких підстав у справі №809/436/17, незважаючи на рішення суду у справі №0940/30/19 від 29.09.2021, яке додатково вважає підставою ОСОБА_1 у справі №300/1630/22.

Так, повертаючись до змісту підстав позову у справі №300/1630/22, зокрема, в частині скасування наказу Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник", як на першу фактичну підставу (обставину) ОСОБА_1 посилається на остаточне рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2022 (апеляційне провадження №А/857/23415/21), яким:

- визнано протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник";

- визнано протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник".

Ознайомившись із усім провадженням у адміністративній справі №0940/30/19 (три томи), матеріали щодо якої занесенні до Автоматизованої системи діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду і, станом на 26.07.2022, знаходяться в архіві цього ж суду, судом з`ясовано слідуюче.

Зокрема, підставою протиправності наказу МОУ №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання "підполковник"), визначеної у адміністративному позові від 31.12.2019, який зареєстрований в суді 02.01.2020, ОСОБА_1 зазначає «Міністр оборони України в порушення наказу Міністра оборони України з діловодства підписав проект наказу, який в свою чергу був відпрацьований не структурним підрозділом Міністерства оборони України, а Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України».

Як обґрунтування дотримання строків звернення до суду, станом на 31.12.2019, вказав таке «Моїм довірителем з поважних причин пропущено строк на звернення до суду щодо оскарження даного наказу МОУ, оскільки тільки 27.12.2018 під час слухання справи за №809/425/17 він дізнався про те, що оскаржуваний наказ був відпрацьований та поданий на підпис не структурними підрозділами Міністерства оборони України, а структурними підрозділами Командування сухопутних військ Збройних сил України».

Надалі, 12.05.2021 позивач у справі №0940/30/19 подав заяву про збільшення позовних вимог в межах того ж предмету спору, якою визначив додаткові юридичні підстави (норми права), зокрема: «Міністром оборони України видаючи наказ за №142КП від 07.07.2016 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення звання грубо порушив вимоги пункту 3.9 наказу Міністра оборони України за №201 від 28.03.2013 «Про порядок підготовки, подання на підпис, видання та розсилки наказів Міністерства оборони України та ведення довідкової роботи щодо них», додатку 5 разом із завізованим начальником наказового відділу наказом та іншими документами за підпорядкованістю на підпис до першого заступника Міністра оборони України - керівника апарату або начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.

Не виконання вимог пункту 3.9 вказаного наказу в подальшому спричинило порушення вимог пункту 4.1 наказу в якому зазначено, що після підписання та погодження першим заступником Міністра оборони України, заступником Міністра оборони України - керівником апарату або начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України наказ та інші документи завчасно але не пізніше ніж за три робочих дні до встановленого терміну їх виконання подаються виконавцем до наказового відділу Адміністративного департаменту, який реєструє наказ в Журналі обліку перехідних службових документів та подає його на погодження директору Адміністративного департаменту Міністерства оборони України та для доповіді Міністру оборони України.

Пунктом 4.2 зазначено, що накази, подані з порушенням вимог цієї Інструкції, Адміністративний департамент повертає на доопрацювання.

Пунктом 4.3 передбачено, що одночасно з наказом до Адміністративного департаменту подаються відповідний перелік документів де, зокрема, до наказу про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково подається узагальнена доповідь щодо результатів службового розслідування, письмові пояснення посадових осіб, які притягуються до дисциплінарної відповідальності. Всі ці вимоги були грубо порушені відповідачами (Міністром оборони України і Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України) та оскаржуваний наказ був виданий без врахування вимог вищезазначених пунктів наказу МОУ №201 від 28.03.2013.

Крім того, оскаржуваний наказ також було видано в порушення вимог і наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 за №200 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України». Так, в пункті 3.9 даного наказу зазначено, що подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється. Документи щодо притягнення довірителя до дисциплінарної відповідальності не проходили відповідну реєстрацію в службах діловодства відповідачів, а заносилися невідомими особами з кабінету в кабінет посадових осіб на підпис та погодження в обхід служби діловодства».

В даному випадку суд звертає особливу увагу, що ОСОБА_1 свої підстави позову і заяви про збільшення позовних вимог (протиправності наказу на позбавлення військового звання), станом на 31.12.2019 і 12.05.2021, мотивує виключно:

- порушенням МОУ норм матеріального права (юридичні підстави позову), тобто, недотримання відповідних правил підготовки і відпрацювання адміністративно-розпорядчого рішення, яке оформляється у вигляді наказу;

- фізичною відсутністю відповідних/необхідних погоджень і відпрацювання наказу (обставини), свідченням чого як вважає ОСОБА_1 , є самі матеріали як службового розслідування так і матеріали наказів МОУ №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) та №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання).

Як свідчить зміст описової та мотивувальної частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2022, суд задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 керувався наступним:

- «В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази, які б підтверджували факт розробки оскаржуваного наказу структурними підрозділами Міністерства оборони України та їм підпорядкованими органами військового управління, оскільки судом неодноразово витребовувався оригінал Наказу №142КП від 07.07.2016 року, вживались відповідні заходи, проте суду він не був представлений.»;

- «З наявної в матеріалах справи копії оскаржуваного наказу не можливо встановити, що останній пройшов належну підготовку та погодження із зацікавленими посадовими особами та структурними підрозділами управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, оскільки пунктом 3.1 зазначеної Інструкції визначено, серед іншого, що накази погоджуються з зацікавленими посадовими особами і структурними підрозділами Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України, компетентними в питаннях, порушених у них, а також керівником або посадовою особою структурного підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції.»;

- «Так, в матеріалах справи відсутня доповідна записка із результатами погодження оскаржуваного наказу. Крім того, із копії оскаржуваного наказу, вбачається відсутність підписів виконавця та повне найменування посади керівника структурного підрозділу, в якому підготовлено проект наказу, або особи, яка відповідно до письмового наказу виконує його обов`язки.»;

- «Однак, із копії оскаржуваного наказу вбачається відсутні печатки посадової особи Департаменту правового забезпечення, яка візувала наказ.»;

- «Видаючи оскаржуваний наказ за №142КП від 07.07.2016 про накладення дисциплінарного стягнення в виді про позбавлення позивача військового звання Міністерством оборони України порушено вимоги п. 3.9 Інструкції, оскільки розробником не було подано проект доповідної записки згідно додатку 5 разом із завізованим начальником наказового відділу наказом та іншими документами за підпорядкованістю на підпис до першого заступника Міністра оборони України, заступника Міністра оборони України - керівника апарату або начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України»;

- «В матеріалах справи відсутня Доповідь згідно додатку 5 до зазначеної інструкції, щодо результатів службового розслідування, письмові пояснення посадових осіб, які притягуються до дисциплінарної відповідальності.

Зазначені вимоги були порушені відповідачами і оскаржуваний наказ був виданий без врахування вище зазначених пунктів Інструкції про порядок підготовки, подання на підпис, видання та розсилки наказів Міністерства оборони України».

Відтак, суд констатує, що про такі мотиви судового рішення у справі №0940/03/19, які відповідають як позовній заяві від 31.12.2019 так і заяві про збільшення позовних вимог від 12.05.2021, ОСОБА_1 стало відомо з дня ознайомлення із текстом судового рішення.

Представник ОСОБА_1 07.10.2021 отримав в суді копію відповідного рішення від 29.09.2021 у справі №0940/30/19.

Незважаючи на зміст описової і мотивувальної частини коментованого рішення у справі №0940/30/19, суд, продовжуючи перевіряти можливість ОСОБА_1 бути обізнаним про фактичні і юридичні підстави позову у справі №300/1630/22, виходячи із публічних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом), і ознайомившись із усіма матеріалами адміністративних проваджень, які знаходять в архіві Івано-Франківського окружного адміністративного суду за позовами ОСОБА_1 про оскарження наказів Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) і №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання), з`ясував наступне.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі №809/425/17, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання незаконним та скасування наказу за №142КП від 07.07.2016 року. Таке рішення суду містить опис обставин і посилання на висновки щодо окремих підстав позову, які також дещо повторно досліджувалися у справі №0940/30/19, зокрема:

- «Крім того, позивач зазначив, що під час проведення службового розслідування він був позбавленний права надання пояснень та заперечень, ознайомлення з матеріалами службового розслідування, бесіда з ним під час звільнення не проведена.»;

- «Таким чином, в спірних правовідносинах рішення про необхідність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності прийняв військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1, який призначив в зв`язку з цим службове розслідування, за результатами якого клопотав перед вищим командуванням про накладення на позивача дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання», накладення якого лежить поза межами дисциплінарної влади самого обласного військового комісара. В свою чергу, Міністр оборони України, при накладенні стягнення лише реалізував відповідне рішення (підтримане командувачем Сухопутних військ, який також не мав достатнього обсягу дисциплінарної влади) та наклав на ОСОБА_1 оскаржуване дисциплінарне стягнення.»;

- «Безпідставними є доводи позивача та представника позивача з приводу того, що оскаржуваний наказ перед його підписанням не пройшов відповідного правового забезпечення, в тому числі в юридичному департаменті Міністерства оборони України.

Так, судом досліджено аркуш погодження проекту наказу на якому зазначено «Проект наказу підготовлено та погоджено в остаточній редакції із зацікавленими посадовими особами та структурними підрозділами управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. Результати погодження викладено в доповідній записці до проекту наказу. Аркуші погодження додаються. Зміст наказу його електронній копії відповідає». Крім того, зазначено начальника управління персоналу - заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Г.В. Долгашова, виконавця майора Л.О.Кривду. Крім того є відмітка про те, що проект наказу надавався Міністру оборони України на розгляд особисто тимчасово виконуючим обов`язки директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України ОСОБА_21 та підпис, підпис та прізвище ОСОБА_4 , "Погоджено" заступником Юридичного департаменту Міністерства оборони України В.Д.Левчук і підпис, зазначено прізвище ОСОБА_5 і дата 07.07.2016 р. (том 3, зворотній бік а.с.85)».

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 у справі №0940/2426/18, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування наказу за №278 від 05.07.2016 «Про результати проведення службового розслідування». Таке рішення суду містить, на переконання суду у даній справі, опис обставин і посилання на висновки щодо окремих підстав позову, які також дещо в тому чи іншому обсязі повторно досліджувалися у справі №0940/30/19, зокрема:

- «Також представник відповідача пояснив про те, що позивач в силу своїх службових (функціональних) обов`язків зобов`язаний був знати про те, що метою з`ясування причин та передумов його затримання за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення буде призначено службове розслідування, і позивач за бажанням після звільнення з-під варти міг ознайомитися з матеріалами службового розслідування і надати свої пояснення.»;

- «Щодо доводів представника позивача про неотримання під час проведення службового розслідування пояснень від працівників Коломийського об`єднаного міського військомату та позивача, то судом встановлено таке.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.1 Інструкції особам, які проводять службове розслідування, надається право отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення. Тобто, особа, яка проводить службове розслідування самостійно визначає коло осіб, пояснення від яких необхідно отримати.»;

- «Окрім цього, в матеріалах службового розслідування наявний копія рапорт ОСОБА_1 від 05.07.2016, в якому позивач зазначив про те, що обізнаний щодо вимог антикорупційного законодавства України, а також ознайомлений зі статтями Кримінального кодексу України та правовими наслідками щодо отримання неправомірної вигоди (том 1, а.с.114). Вказаний рапорт написаний позивачем в день складання та затвердження Акту проведеного службового розслідування, а також прийняття оскаржуваного наказу №278 «Про результати проведення службового розслідування» від 05.07.2016. Суд констатує, що відповідачем не подано суду письмових пояснень позивача щодо обставин з яких ініційоване службове розслідування. Суд, з огляду на викладене, не переконаний про те, що вказаний рапорт ОСОБА_1 від 05.07.2016 року можна вважати письмовими поясненнями, наданими в процесі проведення службового розслідування. Однак, подання позивачем такого рапорту, на переконання суду, підтверджує можливість ОСОБА_1 надати будь-які пояснення з питань, які слугували підставами для призначення відповідачем службового розслідування, а, отже, забезпечення йому мінімальних стандартів на реалізацію його права на участь в прийнятті рішення, яке приймається за результатами проведення службового розслідування.

Щодо посилання представника позивача на перебування ОСОБА_1 під вартою, а також на лікарняному, що, в свою чергу, позбавило позивача можливості надати пояснення під час проведення службового розслідування, то суд вказує на таке.»;

- «Таким чином, під час проведення службового розслідування з 29.06.2016 по 05.07.2016 ОСОБА_1 мав можливість подати пояснення, що підтверджується копією рапорту від 05.07.2016, однак таких пояснень не надав.».

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25.08.2016 у справі №809/1055/16 і рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 в тій же справі (в питанні дотримання строків звернення до суду), залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2020, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання наказів Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) і №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання), оновлення на службі.

Надалі, ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі №809/1055/16, залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.12.2020 (поданої в суд 29.12.2020) про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення в адміністративній справі від 26.03.2020.

У такій заяві ОСОБА_1 , ставлячи 19.12.2020 питання про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі №809/1055/16, в межах якого оскаржувалися накази Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) і №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання), зазначає:

- «Під час ознайомлення 25.11.2020 у Восьмому апеляційному адміністративному суді із матеріалами справи №809/425/17 встановлено ту обставину, що на виконання узвали ВААС від 30.09.2020 начальник управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковником ОСОБА_17 було надано відповідь у формі листа де останній проінформував суд, що при виданні наказу Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 про позбавлення військового звання «підполковника» від Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони України клопотання останнім не відпрацьовувалось. Такі обставини для позивача цілком є новими…»;

- «Так, пунктом 92 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» передбачено, що якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Тобто процедура накладення дисциплінарного стягнення владою старшого командира законом чітко прописана. Тож за даними обставинами саме Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України маючи відповідні клопотання як від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та Командувача ОК «Захід» зобов`язаний був аналогічно відпрацювати таке клопотання та подати його для реалізації Міністру оборони України.

З наведених підстав підлягає перегляду судове рішення від 26.03.2020 у справі 809/1055/16».

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 Івано-Франківський окружний адміністративний суд 13.09.2021 в ухвалі по справі №809/1055/16, залишеної без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022, зафіксував наступні обставини і керувався такими висновками:

- « ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, заявник ОСОБА_1 ) 29.12.2020 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення в адміністративній справі за його позовною заявою до Міністра оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, скасування наказів і зобов`язання вчинити дії (том VI, а.с.163-166).

Відповідно до листа начальника управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_17 від 23.11.2020, наданого Восьмому апеляційному адміністративному суду на виконання ухвали від 30.09.2020 по справі №809/425/17, Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України клопотав Міністру оборони України щодо накладення дисциплінарного стягнення на підполковника ОСОБА_1 з тимчасово виконуючим обов`язки директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України 07.07.2016 в усному порядку, з одночасним наданням проекту наказу, матеріалів службового розслідування (том VIІ, а.с.15).

Тобто клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони України про позбавлення ОСОБА_1 військового звання мало місце і було здійснене в усній формі.

При цьому, зі змісту статті 92 Дисциплінарного статуту та пункту 1.6 Інструкції з діловодства вбачається, що клопотання до старшого командира може подаватися як у письмовій формі, так і в усній, яка мала місце у випадку з ОСОБА_1 при зверненні Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України до Міністра оборони України з клопотанням про накладення на підполковником ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання.

При цьому, звернення в усній формі командира до старшого командира з клопотання про накладення стягнення на винну особу не може слугувати підставою для визнання неправомірним прийнятого за результатами розгляду такого клопотання наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Оскільки клопотання про позбавлення ОСОБА_1 військового звання ініціювалося Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України перед Міністром оборони України в усній формі, таке клопотання, а також проект наказу і матеріали службового розслідування не могли реєструватися службами діловодства у журналах вихідної та вхідної кореспонденції, у зв`язку з чим суд вважає помилковими твердження заявника про протиправність спірного наказу через невідпрацьованість клопотання Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України.

На переконання суду, форма клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони України (усна чи письмова) про накладення стягнення на винну особу не впливає на правомірність прийнятого на підставі такого клопотання наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Таким чином, навіть за умови, що обставина щодо невідпрацьованості клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України була б відома суду під час прийняття рішення 26.03.2020, вона б не вплинула на результат вирішення даної справи, у зв`язку з чим така обставинна не може вважатися істотною та бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.»;

- «Так, ОСОБА_1 , звертаючись у серпні 2016 року з позовною заявою до Міністра оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів і зобов`язання до вчинення дій, не обґрунтовував свої позовні вимоги порушенням порядку прийняття оскарженого наказу №142КП від 07.07.2016, зокрема, невідпрацюванням Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України клопотання на ім`я Міністра оборони України про накладення дисциплінарного стягнення.

При цьому, питання наявності клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони України про накладення на заявника спірного стягнення було предметом дослідження в межах адміністративної справи №809/425/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання незаконним та скасування наказу №142 КП від 07.07.2016.

Таким чином, на переконання суду, визначена ОСОБА_1 обставина щодо відсутності клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони України про накладення на заявника дисциплінарного стягнення не може бути підставою для перегляду судового рішення у справі №809/1055/16.».

Аналогічно вказаному, у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала позовна заява ОСОБА_1 від 22.12.2020, що зареєстрована в суді 24.12.2020 і якій присвоєно номер провадження №300/3933/20, якою також поставлено питання визнання незаконним та скасування наказу МОУ №142КП від 07.07.2016 про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник".

В даному випадку, за наслідками ознайомлення із провадженням у справі №300/3933/20, матеріали щодо якої також як і №0940/30/19 занесенні до Автоматизованої системи діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду і, станом на 26.07.2022, знаходяться в архіві цього ж суду, ОСОБА_1 вивчено наступні підстави позову, зокрема:

- «…при видачі наказу Міністром оборони України не було відповідного клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони про позбавлення позивача військового звання. Відсутність вищевказаного клопотання унеможливлює видання даного наказу»;

- «Також документи, які стали підставою для видання наказу Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 не були належним чином відпрацьовані та не були належно зареєстровані (відповідно з вимогами ведення діловодства в ЗСУ) ні в командуванні Сухопутних військ, ні в Міністерстві оборони України.».

Обґрунтовуючи 22.12.2020 місячний строк звернення до суду позивач зазначив наступну мотивацію «…17.11.2020 моїм представником за довіреністю Дем`янівим І.М. було подано на адресу ВААС заяву про ознайомлення з матеріалами вищевказаної справи. 25.11.2020 ВААС було подано для ознайомлення матеріали справи. Під час ознайомлення мій представник за довіреністю встановив ту обставину, що на виконання ухвали ВААС від 30.09.2020 начальником управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковником ОСОБА_17 було надано відповідь у формі листа де останній проінформував суд, що при виданні наказу Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 про позбавлення військового звання «підполковник» від Командувача Сухопутних військ ЗСУ на ім`я Міністра оборони України клопотання останнім не відпрацьовувалось».

В матеріалах вказаного адміністративного провадження (№300/3933/20) знаходиться копія такого листа за №809/425/17/01-17/43497/20 від 30.09.2020, поданого у адміністративній справі №809/425/17, і на який в адміністративному позові від 22.12.2020 покликається ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25.01.2021, залишеної без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021, повернуто адміністративний позов ОСОБА_1 .

Однією із підстав повернення в ухвалі суду визначено не усунення недоліків позовної заяви в частині не дотримання строків звернення до суду в місячний термін з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушені права та інтереси.

Перед наданням оцінки по суті усіх підстава позову, суд вказану на явну і очевидну можливість позивача з 07.07.2016 (день прийняття оскаржуваного наказу про звільнення) бути обізнаним із фактичними і юридичними підставами позову саме у даному провадженні №300/1630/22.

Так, ознайомившись з усіма матеріалами адміністративних проваджень, які знаходять в архіві Івано-Франківського окружного адміністративного суду (№809/1055/16, №809/425/17, №809/436/17, №300/3933/20, №0940/30/19) за позовами ОСОБА_1 до Міністра оборони України про оскарження наказів №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) і №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання), судом з`ясовано, що, незважаючи на значну їх кількість (від 7 до 1 томи), практично всі такі матеріали сформовані з одних і тих же письмових документів.

Зокрема, такими документами є: клопотання №501/6350 від 06.07.2016 про накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання» на підполковника ОСОБА_1 , складеного за підписом тимчасового виконуючого обов`язків командувача військ оперативного командування «Захід» генерал-майором ОСОБА_16; таблиця погодження матеріалів службового розслідування та перевірки клопотання і відповідності вимогам керівних документів, за підписом тимчасового виконуючого обов`язків командувача військ оперативного командування «Захід» генерал-майором ОСОБА_16 і помічника командувача військ з правової роботи - начальник юридичної служби управління оперативного командування «Захід» ОСОБА_15; наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №267 від 29.06.2019 (про проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 ) і №278 від 05.07.2016 (про результати проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 ); акт проведення службового розслідування, затвердженого 05.07.2016; Службова картка на ОСОБА_1 ; Службова характеристика на ОСОБА_1 , складена 05.07.2016 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_18; Аркуш доведення до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 статей Кримінального кодексу України у сфері корупційної діяльності; Аркуш доведення статей Кримінального кодексу України у сфері корупційних правопорушень (статті 368, 369, 369-2, 370) станом на 26.04.2016, 26.05.2016 і 13.06.2016; витяг із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №876 від 15.11.2015 про призначення ОСОБА_1 на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1; витяг із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №113 від 28.04.2015 про присвоєння ОСОБА_1 чергового звання підполковника; Витяг із послужного списку ОСОБА_1 , за підписом т.в.о. начальника відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_20; протокол огляду місця події від 29.06.2016, складеного слідчим військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_19. у зв`язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000118 від 26.11.2015; ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від29.06.2016 у справі №344/8200/16-к (про надання дозволу на проведення обшуку); ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.07.2016 у справі №344/8344/16-к (про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про вилучення у останнього посвідчення, яке посвідчує обіймання ним займаної посади); супровідний лист №2/5100 від 29.06.2016 про надіслання Командувачу військ оперативного командування «Захід» доповіді про затримання за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 , за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7; Доповідь військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 про кримінальне провадження, яке скоєно в ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування «Захід» СВ ЗС України м. Коломия Івано-Франківської області; пояснення т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 від 05.07.2016; рапорт ОСОБА_1 , поданий 05.07.2016 і 06.07.2016 військовому комісару Івано-Франківського ОВК; пояснення начальника відділення зв`язку та інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 від 06.07.2016; пояснення начальника відділення ОЗіК ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 від 06.07.2016; пояснення помічника чергового ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 від 06.07.2016; пояснення начальника служби захисту інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 від 06.07.2016; пояснення водія ВЗ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 від 06.07.2016; Довідка про проходження військової служби ОСОБА_1 , складеної т.в.о. директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України ОСОБА_21; Довідка про затримання військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 Івано-Франківської області підполковника ОСОБА_1 , складеної начальником управління персоналу - заступник начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковником ОСОБА_22; лист за підписом начальника Управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_17, поданого 23.11.2020 до Восьмого апеляційного адміністративного суду на виконання ухвали такого суду від 30.09.2020 у справі №809/245/17 (на №809/425/17/01-17/43497 від 30.09.2020); наказу Міністра оборони України №201 від 28.03.2013 «Про порядок підготовки, подання на підпис, видання та розсилки наказів Міністра оборони України та ведення довідкової роботи щодо них»; «Інструкція про ведення довідкової роботи щодо наказів і директив Міністерства оборони України та генерального штабу Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України №201 від 28.03.2013.

Решта матеріалів це процесуальні документи, матеріали оформлення (повістки, розписки, супровідні листи), заяви по справі, апеляційні і касаційні скарги та ухвалені за наслідками їх розгляду рішення.

Відтак, виходячи із наповненості усіх таких проваджень, позивач незважаючи на обізнаність про обсяг матеріалів дисциплінарного провадження на підставі, якого мало місце прийняття наказів №142КП від 07.07.2016 і 142КП від 07.07.2016, кожного разу при поданні в суд нових позовів, змінював тільки підстави позову.

Всіх такі нові підстави позову містили в собі ту чи іншу нову оцінку вже вчиненим одним і тим самим діям відповідачів і прийнятим останніми оскаржуваних наказів. Нові підстави ґрунтувалися на додаванні опису дотримання порядку і процедури провадження із службового розслідування, веденням діловодства і відпрацюванням відповідними посадовими особами питання про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У всіх таких випадках опису нових підстав не мали місце наявність нових обставин.

З часу подання першої позовної заяви у справі №300/1630/22 до дня ухвалення 29.09.2021 рішення у справі №0940/30/19 були чинними відповідні нормативно-правові акти та підзаконні нормативно-правові акти, про положення і дію яких позивач зобов`язаний був знати, або міг про них дізнатися як складової «правової» підстави позову.

Необізнаність позивача чи його представника з 2016 рік по 2021 рік із окремими положеннями таких нормативних актів (в тому числі щодо порядку і процедури провадження із службового розслідування, веденням діловодства і відпрацюванням відповідними посадовими особами питання про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності), не можуть бути достатньою і самостійною підставою для визнання поважними причини пропуску місячного строку звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Підсумовуючи вище вказане суд формує попередні наступні висновки.

По перше, ще 23.08.2016 ОСОБА_1 розпочав процес оскарження в судах як наказу Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання «підполковника»), так і наказу №627 від 07.07.2016 (про звільнення у зв`язку із позбавленням військового звання), в тому числі наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 за №278 від 05.07.2016 «щодо результатів проведення службового розслідування», за наслідками реалізація якого Міністром оборони України прийнято наказ за №142КП.

По друге, ОСОБА_1 неодноразову, обираючи тактику подання коротких за змістом адміністративних позовів (мало змістовних за правовим обґрунтуванням протиправності дій і рішень Міністра оборони України), і в подальшому подання після відкриття провадження у справі заяв про збільшення позовних вимог, а особливо про розширення підстав оскарження предмета спору:

- чотири рази з 2016 по 2020 роки в різних судових провадженнях порушував питання скасування наказу Міністра оборони України №142КП у зв`язку із його протиправністю з різних фактичних і юридичних підстав, зокрема, у справах №809/1055/16, №809/425/17, №300/3933/20 і №0940/30/19;

- двічі в судовому порядку з 2016 по 2017 роки вимагав визнати протиправним і скасувати наказ Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 у справах №809/1055/16 і №809/436/17.

По третє, про наявність фактичних і юридичних підстав протиправності наказу №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання) саме з процедурних підстав підготовки документа і як наслідок наказу №627 від 07.07.2016 (про звільнення з військової служби у зв`язку із позбавленням військового звання), в тому числі без внесення відповідного клопотання, невідпрацювання проектів наказі усіма необхідними посадовими особами, без відповідної реєстрації у встановленому порядку, які, як свідчить зміст рішення суду від 29.09.2021 в одній із останніх справ №0940/30/19 стали причиною для визнання протиправним і скасування наказу Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016, ОСОБА_1 були відомі за довго раніше ніж ухвалення 29.09.2021 у справі №0940/30/19 і перегляду 10.03.2022 такого рішення в апеляційному порядку.

Зокрема, про такі обставини свідчать зміст:

- поданого ОСОБА_1 31.12.2019 адміністративного позову у справі №0940/30/19 (провадження про визнання незаконним та скасування наказу МОУ №142КП від 07.07.2016 про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник");

- поданої ОСОБА_1 12.05.2021 у справі №0940/30/19 заяву про збільшення підстав позовних вимог (провадження про визнання незаконним та скасування наказу МОУ №142КП від 07.07.2016 про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник");

- поданого ОСОБА_1 22.12.2020 адміністративного позову у провадженні №300/3933/20 (провадження про визнання незаконним та скасування наказу МОУ №142КП від 07.07.2016 про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник");

- поданої ОСОБА_1 29.12.2020 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 у справі №809/1055/16 (провадження про визнання незаконним та скасування наказу МОУ №142КП від 07.07.2016 про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник" і наказу МОУ №627 від 07.07.2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із позбавленням в дисциплінарному порядку військового звання).

Окремо суд вказує, що лист за підписом начальника Управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_17, який поданий 23.11.2020 до Восьмого апеляційного адміністративного суду на виконання ухвали такого суду від 30.09.2020 у справі №809/245/17 (на №809/425/17/01-17/ НОМЕР_1 від 30.09.2020), на який ОСОБА_1 посилався в різних справах (№809/425/17, №300/3933/20 і №0940/30/19), та продовжує посилатися, як на доказ порушення порядку відпрацювання наказів №142КП і №627 від 07.07.2016 не містить в собі жодних даних про обставини, про які позивач не знав і не міг знати станом на день ознайомлення із матеріалами справи №809/425/17 - 25 листопада 2020 року. Суд вважає безпідставним оцінювання такого листа як доказ нової досі невідомої ОСОБА_1 підстави позову (недотримання Наказу №201 та Інструкції), яка знаходиться в основі мотивів надання правової оцінки в рішенні суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, наявність якого позивач визначає однією із підстав у даному провадженні №300/1630/22.

Набрання рішення суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19 законної сили, у зв`язку із ухваленням 10.03.2022 Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови, не є ні фактичною ні правовою «підставою» позову, в тому числі про оскарження наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016.

Як заначено вище підставою ухвалення 29.09.2021 рішення у справі є:

- дотримання певного порядку підготовки документів згідно правил наказу Міністра оборони України за №201 від 28.03.2013 «Про порядок підготовки, подання на підпис, видання та розсилки наказів Міністерства оборони України та ведення довідкової роботи щодо них» (надалі по тексту також - Наказ №201, Порядок, наказ Міністра оборони України за №201 від 28.03.2013);

- не подання Міністром оборони України і як наслідок не встановлення судом обставини дотримання коментованого вище Порядку та положень Інструкції.

Навіть якщо припустити, що такі фактичні і юридичні «підстави» позову набули виразу і відповідного значення для ОСОБА_1 у зв`язку із їх занесенням до тексту судового рішення від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, яким таки скасовано наказ Міністра оборони України №627 від 07.07.2016, то позивач жодним чином не обґрунтовує, - що йому заважало скористатися правом на подання в місячний строк адміністративного позову про оскарження наказу №627 від 07.07.2016, принаймні з дня отримання 07.10.2021 представник ОСОБА_1 в суді копію відповідного рішення від 29.09.2021 у справі №0940/30/19.

Не набрання судового рішення у справі №0940/30/19 станом на 07.10.2021 (день його отримання) законної сили, чи очікування розгляду Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на рішення суду від 29.09.2021, не є ні:

- юридичною процесуальною причиною, яка в розумінні положення КАС України слугує підставою для продовження строків звернення до суду;

- ні обставиною, яку слід розглядати як обґрунтованою причиною переривати такі строки.

На переконання суду, не набрання судового рішення законної сили (у справі про оскарження наказу №142КП від 07.07.2016), може слугувати лише підставою для зупинення провадження у справі в межах непорушеного строку звернення до суду (у справі про оскарження наказу №627 від 07.07.2016).

Тобто, якщо б ОСОБА_14 звернувся до суду про оскарження наказу №627 від 07.07.2016 в місячний строк з дня отримання в суді 07.10.2021 рішення у справі №0940/30/19 і судом було б відкрито провадження, то обставина не набрання коментованого рішення суду законної сили могла б бути протрактованою як підстава для зупинення провадження у такій справі.

В контексті вказаного варто звернути увагу на положення частини 7 статті 78 КАС України, за змістом яких правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Відтак, правова оцінка застосування положень наказу Міністра оборони України за №201 від 28.03.2013 при прийнятті наказу №142КП від 07.07.2016 із застосуванням приписів частини 7 статті 78 КАС України може бути предметом розгляду при судовому оскарженні наказу №627 від 07.07.2016 (прийнятого на підставі наказу №142КП від 07.07.2016), так як є і інша правова оцінка таких наказів з тотожних чи практично аналогічних підстав, надана при судовому розгляді у справах з тим же предметом спору, а саме: №809/1055/16, №809/425/17 і №0940/2426/18, в розгляді яких встановлено дотримання Міністром оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 процедури і порядку проведення службового розслідування, дотримання права на надання пояснень особи щодо якої вирішується питання про притягнення її до відповідальності, підготовка і прийняття наказу №142КП від 07.07.2016, передачі належно сформованих матеріалів для прийняття наказу №627 від 07.07.2016, внесення і наявності відповідного клопотання Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на ім`я Міністра оборони України про накладення на позивача стягнення у вигляді позбавлення військового звання тощо.

А тому, з урахуванням висновку суду про обізнаність позивача щодо усіх підстав, з яких виходив суд ухвалюючи рішення у справі №0940/30/19, очікування ОСОБА_1 набрання законної силу у справі №0940/30/19 з 29.09.2021 (день постановлення рішення) по 10.03.2022 (нень перегляду рішення в апеляційному порядку), є безпідставним, необґрунтованим і таким, що не може трактуватися судом як підстава поважності недотримання місячного строку звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС ).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом одного місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів у сфері прийняття, проходження і звільнення із публічної служби, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після спірних подій, демонструючи свою необізнаність щодо дійсного змісту спірних правовідносин, звернулась до суду.

Таких винятків суд у даному провадженні не встановив.

Згідно із приписами частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на той факт, що станом на час звернення позивача до суду з цим позовом у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває справа №809/436/17 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (в частині), що і у цій справі, суд дійшов висновку, що:

- адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016 щодо частини підстав позову про протиправність оскаржуваного наказу, зокрема, в частині наявності «рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, яким скасовано наказ Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник"», - залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням строків звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

- адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016 щодо частини підстав позову про протиправність оскаржуваного наказу, зокрема, в частині «не дотримання Міністром оборони України при винесенні оскаржуваного наказу процедури звільнення, яка передбачена пунктами 12.1.-12.11 розділу ХІІ наказу Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» в частині як проведення відповідних бесід та і оформлення самого подання на звільнення», - залишити без розгляду у зв`язку із перебуванням в Івано-Франківському окружному адміністративному суді справи №809/436/17 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд зазначає, що залишення без розгляду адміністративного позову у зв`язку із недотриманням строків звернення до суду (в частині підстав позову) і залишення без розгляду адміністративного позову (в іншій частині підстав позову - у зв`язку із перебуванням в суді справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав) не призведе до порушення права позивача доступу до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016, поновлення на посаді, адже таке вже реалізовано ним у межах іншої адміністративної справи №809/436/17, яка перебуває на даний час на розгляді в Івано-Франківському окружному адміністративному суді.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості долучити рішення суду у справі №0940/30/19 від 29.09.2021 (про скасування наказу про позбавлення військового звання «підполковника») як доказ, в тому числі ставити питання про збільшення правових і фактичних підстав позову при розгляді справи №809/436/17 (про звільнення з військової служби у зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку), яка ще перебуває у провадженні Івано-Франківському окружному адміністративному суді.

Крім того, вирішення по суті цього позову призведе до повторного перегляду в судовому порядку питання правомірності такого наказу, що, зрештою, призведе до порушення концепції "одне порушене право - один позов".

Як зазначив Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.12.2021 у справі №640/13045/20, від 22.09.2021 у справі № 826/13819/18: "Суд повинен дбати про те, щоб один спір вирішувався лише один раз, за наслідками вирішення одного спору приймалося лише одне судове рішення. Іншими словами, суд повинен забезпечити дотримання принципу правової визначеності.".

В силу вимог частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (частина 15 статті 171 КАС України).

Принагідно, в контексті передостаннього мотивуючого абзацу «нової редакцією» позовної заяви ОСОБА_1 від 18.07.2022, слід зауважує, що суддя Чуприна О.В. не є головуючим в іншій справі №809/436/17, провадження в якій станом на 26.07.2022 залишається зупиненим.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 2, 5, частиною 4 статті 123, частиною 15 статті 171, статті 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати не поважними причини пропуску звернення до суду, визначені ОСОБА_1 в «нової редакцією» позовної заяви від 18.07.2022, в частині адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016 щодо частини підстав позову про протиправність оскаржуваного наказу, зокрема, «рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, яким скасовано наказ Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник"».

2. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016 щодо частини підстав позову про протиправності оскаржуваного наказу, зокрема, «рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №0940/30/19, яким скасовано наказ Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник"», - залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням строків звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Чуприна О.В.