Справа № 380/15663/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15663/21 пров. № А/857/8591/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Коржевич У.Ф.,

представника відповідача Заяць Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Карп`як О.О. у м. Львові) у справі № 380/15663/21 за адміністративним позовом Львівської міської ради до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування реєстрації про готовність об`єкта до експлуатації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області щодо реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за №ЛВ 84;

скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за № ЛВ 84, категорія складності ІІ.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішень про надання земельної ділянки за вказаною адресою у власність чи користування для розміщення автомийки позивач не приймав, рішень про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво будівлі на АДРЕСА_1 виконавчі органи Львівської міської ради не приймали. 18.04.2014 реєстраційною службою ЛМУЮ було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на будівлю автомийки, загальною площею 390,6 кв.м. на АДРЕСА_1 на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 08.04.2014 про затвердження мирової угоди по справі № 914/541/14. 23.10.2020 під час розгляду Сихівським районним судом м. Львова справи № 464/3004/20, відповідачем долучено до матеріалів справи копію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області 03.06.2014 №ЛВ 85 «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 ». Проте, в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів немає такої Декларації. З листа Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю від 09.09.2021 № 4-0006-31840 стало відомо, що у Реєстрі будівельної діяльності зазначено, що Департаментом ДАБІ у Львівській області 03.06.2014 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за №ЛВ 84. Будь - які інші декларації про готовність об`єкта до експлуатації на такий же об`єкт, в тому числі за № ЛВ 85 в Реєстрі будівельної діяльності відсутні. Вважає, що відповідач безпідставно зареєстрував Декларацію, якою було передбачено здійснення нового будівництва без наявних містобудівних обмежень та без отримання документа на право користування земельною ділянкою оскільки третя особа здійснювала будівництво не тимчасового збірно - розбірного павільйону автомийки на два пости на АДРЕСА_1 , а будівництво нового об`єкта, що виключає можливість здійснення будівельних робіт без одержання містобудівних умов та обмежень. Вказує, що декларація порушує право територіальної громади м. Львова як власника земельної ділянки вільно розпоряджатись своїм майном, а тому з метою захисту порушеного права територіальної громади м. Львова Львівська міська рада звертається до суду з даним позовом та просить скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за №ЛВ 84, категорія складності - ІІ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.04..2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації є актом одноразового застосування. З моменту реєстрації права власності на новостворений (реконструйований) об`єкт містобудування декларація про готовність об`єкта до експлуатації вичерпала свою дію, а її скасування становить втручання у володіння майном.

Також суд першої інстанції зазначив, що право власності на будівлю автомийки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили та є обов`язковим на всій території України, і на сьогодні перебуває у приватній власності іншої особи. Будівля автомийки по АДРЕСА_1 була введена ФОП ОСОБА_4 в експлуатацію 03.06.2014 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ 85, що узгоджується з п. 10 вказаного вище Порядку. Вказаний факт мав місце після притягнення ФОП ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері містобудування, тобто свідчить про узаконення проведеної ним забудови.

Відтак, скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за № ЛВ 84, за умови проведення державної реєстрації права власності на будівлю автомийки, загальною площею 390,6 кв.м на АДРЕСА_1 на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 08.04.2014 про затвердження мирової угоди у справі № 914/541/14 (до реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації), не створить правових наслідків, на досягнення яких спрямований адміністративний позов та не призведе до поновлення прав та інтересів позивача, з метою захисту яких він звернувся до суду.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що спірна декларація порушує право територіальної громади м. Львова, як власника земельної ділянки вільно розпоряджатися своїм майном.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала пояснення, визнала позов в частині скасування спірної декларації, в решті ні, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що на підставі ухвали Львівської міської ради від 09.04.202009 №2580 «Про затвердження суб`єкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1 » між Львівською міською радою (Орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 (Орендар) укладено договір оренди землі від 29.05.2009 № С-1468, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0027, загальною площею 0,0187 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 для влаштування та обслуговування тимчасового збірно-розбірного павільйону автомийки, строком на п`ять років, до 09.04.2014, цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, функціональне призначення землі комерційного використання (п.п. 1, 2, 3, 15,16 договору оренди).

Наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 21.05.2012 № 72 затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на проектування та встановлення ФОП ОСОБА_4 тимчасового збірно-розбірного павільйону автомийки на два пости на АДРЕСА_1 (без фундаментів та без оформлення права власності).

Як вказано у позовній заяві, рішень про надання земельної ділянки за вказаною адресою у власність чи користування для розміщення автомийки позивач не приймав, рішень про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво будівлі на АДРЕСА_1 виконавчі органи Львівської міської ради не приймали.

18.04.2014 реєстраційною службою ЛМУЮ зареєстровано право власності ОСОБА_4 на будівлю автомийки, загальною площею 390,6 кв.м на АДРЕСА_1 на підстав ухвали Господарського суду Львівської області від 08.04.2014 про затвердження мирової угоди у справі № 914/541/14.

29.05.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі - продажу будівлі автомийки літ «1Ф-2» загальною площею 390, 6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луцевич М.Д., зареєстрованим в реєстрі № 382.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 274890712 від 15.09.2021, 29.05.2014 зареєстровано за ОСОБА_6 право власності на будівлю автомийки літ. « 1Ф-2» загальною площею 390,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу № 382 від 29.05.2014.

Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові від 09.09.2021 № 4-006-31840, повідомлено, що у Реєстрі будівельної діяльності зазначено, що Департаментом ДАБІ у Львівській області 03.06.2014 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за № ЛВ 84 на об`єкт «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2); АДРЕСА_1 ». Будь - які інші декларації на готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2); АДРЕСА_1 » в тому числі за № ЛВ 85, в Реєстрі будівельної діяльності відсутні.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ.1Ф-2) на АДРЕСА_1 », така зареєстрована Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області 03.06.2014 за № ЛВ 85, замовник ФОП ОСОБА_4 . У п.9,10 по інформації про проектну документацію (будівельний паспорт) та про дозвільні документи вказано Ухвала Господарського суду Львівської області від 08.04.2014 № 914/541/14.

Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечується учасниками справи, ухвала господарського суду Львівської області від 08.04.2014 по справі № 914/541/14 про затвердження мирової угоди у 2015, 2019 та 2020 оскаржувалась в апеляційному та касаційному порядках Львівською міською радою безпосередньо, а також Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради як виконавчим органом Львівської міської ради, однак на дату вирішення даного спору по суті така не скасована, не змінена і є такою, що набрала законної сили.

Позивач не погоджуючись з правомірністю реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за №ЛВ 84, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив суд першої інстанції, що вирішуючи спори щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання;

за наявності чинного свідоцтва про право власності на новозбудований (реконструйований) об`єкт будівництва, скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта не тягне за собою настання будь-яких правових наслідків.

Такі правові висновки викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 826/2123/18.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вирішальним для вирішення цього спору, є те чи призводить скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації до правових наслідків та чи призводять такі наслідки до досягнення поставлених цілей - до поновлення прав, які позивач вважає порушеними.

Так, згідно копії декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ.1Ф-2) на АДРЕСА_1 », така зареєстрована Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області 03.06.2014 за №ЛВ 85, замовник ФОП ОСОБА_4 .. У п.9, 10 по інформації про проектну документацію (будівельний паспорт) та про дозвільні документи вказано Ухвала Господарського суду Львівської області від 08.04.2014 № 914/541/14.

Як згадувалось вище, а також не заперечується учасниками справи, ухвала господарського суду Львівської області від 08.04.2014 по справі № 914/541/14 про затвердження мирової угоди у 2015, 2019 та 2020 оскаржувалась в апеляційному та касаційному порядках Львівською міською радою безпосередньо, а також Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради як виконавчим органом Львівської міської ради, однак на дату вирішення даного спору по суті така не скасована, не змінена і є такою, що набрала законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обов`язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (чинний на дату здійснення державної реєстрації права власності на будівлю автомийки за ОСОБА_4 ), згідно п. 36 якого для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком, якими, серед іншого, згідно п.п. 11 п. 37 Порядку, є ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Частиною 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Згідно матеріалів справи, факт реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації будівлі автомийки (03.06.2014) мав місце після факту державної реєстрації права власності на таку (18.04.2014).

Відтак, право власності на будівлю автомийки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили та є обов`язковим на всій території України, і на сьогодні перебуває у приватній власності іншої особи. Будівля автомийки по АДРЕСА_1 була введена ФОП ФОП ОСОБА_4 в експлуатацію 03.06.2014 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ 85, що узгоджується з п. 10 вказаного вище Порядку. Вказаний факт мав місце після притягнення ФОП ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері містобудування, тобто свідчить про узаконення проведеної ним забудови.

А тому, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво автомийки (літ. 1Ф-2) на АДРЕСА_1 » за № ЛВ 84, за умови проведення державної реєстрації права власності на будівлю автомийки, загальною площею 390,6 кв.м на АДРЕСА_1 на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 08.04.2014 про затвердження мирової угоди у справі № 914/541/14 (до реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації), не створить правових наслідків, на досягнення яких спрямований адміністративний позов та не призведе до поновлення прав та інтересів позивача, з метою захисту яких він звернувся до суду.

Більше того, слід зазначити, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки такі дії не будуть спрямовані на досягнення поставленої мети, а саме: забезпечення дотримання суб`єктом містобудівної діяльності вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки за наявності зареєстрованого права власності на новозбудований (реконструйований) об`єкт будівництва скасування зазначеної декларації не тягне за собою настання будь-яких правових наслідків.

Тобто ефективним способом захисту за цих обставин є знесення самочинного будівництва за рішенням суду у разі, якщо органами Державного архітектурно-будівельного контролю буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 826/12543/16, а також постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18, від 30.03.2021 у справі № 826/5513/17.

А тому, визнання представником відповідача позов в частині скасування спірної декларації не ставить під сумнів висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що з огляду на пояснення представника позивача даний спір спрямований на скасування права власності на будівлю автомийки, загальною площею 390,6 кв.м. на АДРЕСА_1 , яке як згадувалось зареєстроване на підставі рішення суду. Позиція представника відповідача щодо визнання позову свідчить про створення між сторонами штучного спору, оскільки в інших подібних за предметом спорах, відповідач займає послідовно протилежну позицію.

Реєстрація Декларації про готовність об`єкта до експлуатації є актом одноразового застосування. Тобто створення такого спору між сторонами покликане їх бажанням нівелювати рішення Господарського суду Львівської області та вплинути на зареєстроване право власності.

Більше того, як зазначив суд першої інстанції, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації є актом одноразового застосування. З моменту реєстрації права власності на новостворений (реконструйований) об`єкт містобудування декларація про готовність об`єкта до експлуатації вичерпала свою дію, а її скасування становить втручання у володіння майном.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16, від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а, від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18, від 20.07.2021 у справі № 260/867/19.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 380/15663/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 25 липня 2022 року