Справа № 303/523/22
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/523/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Костюк К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5212085 від 08.01.2022 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.01.2022 року інспектором УПП в Закарпатскій області старшим лейтинантом Данила І.І. було винесено постанову серії ЕАО № 5212085 відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що 08.01.2022 року о 00 год. 36 хв. в м. Мукачево на вул. Чайковського, 4 він керував транспортним засобом марки «LAND ROVER RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , у якого у темну пору доби не підсвічувався номерний знак, чим порушив п. 2.9.в. Правил дорожнього руху.

При цьому, позивач в позові зазначає, що під час винесення постанови поліцейським не доведено факт порушення, оскільки номерний знак освітлювався однією лампочкою. Таким чином номерний знак не був неосвітленим, а освітлювався однією з двох лампочок. Позивачу також не було надано можливості написати письмові пояснення, що в свою чергу унеможливило об`єктивний розгляд справи та порушило його законні права. Крім того, обставини, викладені у постанові, не підтверджуються жодними об`єктивними доказами, в постанові відсутнє посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис.

Враховуючи вищезазначене, вважає постанову незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при складанні постанови не були з`ясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення у зв`язку з чим така підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.01.2022 року позов було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позову протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою суду від 04.02.2022 року вищевказаний позов повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків у встановлений ухвалою суду від 25.01.2022 року строк.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2022 року ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2022 року про повернення позовної заяви скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 03.06.2022 року позивачу ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2022 року. 08.06.2022 року представником позивача на виконання вищевказаної ухвали було усунуто недоліки позову.

Ухвалою суду від 09.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надано строк до 08.07.2022 року для подання відзиву на позов.

23.06.2022 року від представника відповідача надійшов відзив в якому він просить поновити строк для подачі відзиву відповідачу, оскільки для вивчення та аналізу позовної заяви представнику відповідача був необхідний час. У своєму відзиві представник відповідача посилається на те, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про винесення постанови. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови та запропоновано отримати її копію. Позивач в позовній заяві вказує на те, що мав право продовжити рух транспортного засобу до місця стоянки для усунення технічної несправності (згідно з п. 31.5. Правил дорожнього руху), однак, представник відповідача звертає увагу на те, що даний пункт Правил дорожнього руху не стосується освітлення номерного знаку. Крім того, на відеозаписі, доданному до матеріалів відзиву, видно, що поліцейський надав можливість позивачу усунути на місці технічну несправність транспортного засобу, однак, позивач цього не зробив. Також, з відеозапису вбачається, що позивач повністю визнає факт керування транспортним засобом з технічною несправністю у вигляді непрацюючої підсвідки номерного знаку та повідомляє, що лампа номерного знаку постійно виходить з ладу та вже двічі ним замінювалася. Отже, позивач знав про технічну несправність транспортного засобу. В силу приписів ч. 1 ст. 78 КАС України факт керування транспортним зособом з технічною несправністю у вигляді непрацюючої лампи, що підсвічує номерний знак, не підлягає доказуванню, та вважається доведеним. Таким чином, позивач жодного доказу на підтвердження власних тверджень не навів та не надав. Представвник відповідача вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з необгрунтованістю заявлених вимог. Сама ж незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП не є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений у порядку, передбаченому ст. 268 КУпАП, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження і матеріалів позову на відповідну поштову та електронну адреси.

Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловив.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 262 КУпАП, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАО № 5212085 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським УПП в Закарпатській області старшим лейтинантом Данила І.І. 08.01.2022 року, позивача ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що 08.01.2022 року о 00 год. 36 хв. в м. Мукачево на вул. Чайковського, 4 позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «LAND ROVER RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , у якого у темну пору доби не підсвічувався номерний знак належним чином, чим порушив п. 2.9.в. Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом положенням Основного Закону України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує наступне.

Диспозицією ч. 6 ст. 121 КУпАП серед іншого передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до п. 2.9.в. Правил дорожнього руху водієві, зокрема, забороняється керувати транспортним засобом з неосвітленим (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) номерним знаком.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач надав суду в якості доказу відеозапис на якому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем, роз`яснено права та проінформовано про причину зупинки, що задній номерний знак в автомобілі, яким керував позивач, не освітлюється. Так, під час перегляду цього відео судом встановлено, що позивач разом з поліцейським оглянувши освітлення заднього номерного знаку виявили, що одна з двох лампочок освітлення номерного знака не працює. При цьому, позивач вказав на те, що постійно проводить заміну цієї лампочки, в той же час номерний знак має освітлення від іншої працюючої лампочки, а відтак твердження про те, що номерний знак неосвітлений належним чином, не відповідає змісту п. 2.9.в. Правил дорожнього руху.

У зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 710 від 26.11.2012 року затверджено «Вимоги до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки». Додатком 1 до вказаних Вимог є Вимоги щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників, пп. 8.2 п.8 «Зовнішні світлові прилади» яких визначено, що технічний стан зовнішніх світлових приладів ТЗ категорій M, N, O має відповідати вимогам виробника, Європейської угоди-1, Правил ЄЕК ООН № 48, доданих до Угоди-2, ПДР-5, вимогам пункту 6.1 ДСТУ 3649:2010.

Пунктом 6.1.7.1 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» передбачено, що габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціонувати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.

При цьому, в п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» визначено, що обов`язковим для всіх категорій транспортних засобів є наявність не менше одного ліхтаря освітлення номерного знаку білого кольору.

Відповідно до п.п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» відповідність вимогам, зокрема, за п. 6.1.7.1, перевіряють візуально.

Таким чином, судом встановлено та не заперечується сторонами, що номерний знак транспортного засобу позивача був освітлений одним ліхтарем. З огляду на це, у суду відсутні підстави вважати, що освітлення номерного знаку транспортного засобу марки «LAND ROVER RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , здійснювалось з порушенням зазначених вище вимог ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», а відтак і з порушенням п. 2.9.в. Правил дорожнього руху. Більше того, встановити факт освітлення чи недостатнього освітлення номерного знаку не є можливим, оскільки протягом всього часу відео фіксації номерний знак був освітлений фарами патрульного автомобіля, а тому посилання сторони відповідача на матеріали відео фіксації суд до уваги не бере, оскільки такі не містять даних в підтвердження доводів відповідача та як наслідок не мають доказового значення з огляду на наявність одного працюючого ліхтаря освітлення номерного знаку.

Окремо звертається увага і на те, що

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню, зокрема такі обставини: чи було вчинено правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують відповідальність, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить також з того, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 року у справі № 263/15738/16-а.

При цьому, сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У графі 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» відсутні будь-які відомості, що свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови жодних доказів не досліджувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Оскаржувана постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу вимог ч.ч. 1-3 ст 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Як вже було згадано, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Таким чином, представлений суду відеозапис, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не може судом визнаватися як належний та допустимий доказом вчинення такого правопорушення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи жодних належних та допустимих доказів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду не представлено, не встановлено порушення ОСОБА_1 п. 2.9.в. Правил дорожнього руху, а також зважаючи на те, що відповідач в силу покладеного на нього обов`язку не довів правомірність оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАО № 5212085 від 08.01.2022 року, винесеної інспектором УПП в Закарпатскій області старшим лейтинантом Данила І.І. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Крім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З приводу поновлення строку звернення до адміністративного суду, про що заявлено позивачем, враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). В свою чергу встановлено, що позивачем такий строк не пропущено, а відтак такий не потребує поновлення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з врахуванням задоволення позову, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складається з судового збору в розмірі 496,20 грн. та були сплачені позивачем, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Управління патрульної поліції у Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 255, 262, 286 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 121, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАО № 5212085 від 08.01.2022 року, винесену інспектором УПП в Закарпатскій області старшим лейтинантом Данила І.І., по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити

Стягнути з Управління патрульної поліції в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області (88006, м. Ужгород, вул. О.Кошового, 2, Закарпатська область).

Суддя А.М.Заболотний