Справа № 560/7612/22
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7612/22
УХВАЛА

27 липня 2022 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Драновський Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Перевіряючи на виконання положень ч.1 ст.171 КАС України даний позов, суддею встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.160 - 161 КАС України з огляду на наступне.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, то під час обчислення строку звернення до суду з позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України як норми спеціального процесуального закону.

У даній категорії справ законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася з тим, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція викладене в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 у справі №240/532/20.

Для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Позивач у позовній заяві вказує, що остаточний розрахунок з ним було здійснено 26.04.2022 шляхом зарахування на картковий рахунок грошових коштів в сумі 53140,81 грн., при цьому ним було застосовано досудовий порядок врегулювання спору (відповідь відповідача від 30.06.2022 про відмову у нарахуванні та виплаті належних платежів).

До суду з цим позовом позивач звернувся 25.07.2022, пропустивши місячний строк звернення до суду.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

В обґрунтування пропуску строку на звернення до суду з даним позовом позивач вказує про те, що направив відповідачу вимогу про проведення виплати належних йому сум з метою врегулювання спору у досудовому порядку, на що отримав відмову від 30.06.2022.

Оскільки фактично розрахунок з позивачем проведено не у день звільнення, а лише 26.04.2022, то з цього часу особа має можливість визначити остаточний обсяг своїх вимог.

У цій категорії справ, а саме щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні та зобов`язання виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені зі служби, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Перебіг строку для звернення до суду про виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні розпочався саме з дати фактичного розрахунку з позивачем.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.12.2020 у справі №560/4006/19, від 22.01.2020 у справі №620/1982/19, від 11.02.2021 у справі №240/532/20.

Доводи позивача щодо використання ним досудового порядку вирішення спору, суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що зазначена норма підлягає застосуванню лише у випадках, коли законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору.

Однак, законом не передбачена ні можливість, ані обов`язковість досудового порядку вирішення спору щодо застосування до відповідача такого виду відповідальності як стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, частина ч. 4 ст. 122 КАС України, за наявності вказаної вище умови (можливість або обов`язковість досудового порядку вирішення спору) пов`язує обчислення тримісячного строку звернення до суду з днем отримання позивачем рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Водночас, подання скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень можливе лише до вищого за підпорядкуванням суб`єкта владних повноважень, про що зазвичай вказується у законі, який передбачає процедуру досудового врегулювання спору, а не до самої особи, яка порушила права позивача.

У даному ж випадку, позивач звернувся з заявою про виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме до відповідача, що не є досудовим порядком вирішення спору, можливість якого передбачена або обов`язковість якого визначена законом, у розумінні ч. 4 ст. 122 КАС України.

При цьому, скарга до вищого органу позивачем не подавалася, і рішення таким органом за результатами розгляду скарги не приймалося.

Отже, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду у спірних правовідносинах врегульовано саме частиною 5 ст.122 КАС України, а не частиною 4 вказаної статті, на яку посилається позивач.

Звернення позивача до відповідача із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не перешкоджало одночасно з цими зверненням звернутися й до суду у встановлений ч.5 ст.122 КАС України строк.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність у позивача поважної причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, і цей строк пропущено позивачем без поважних причин.

Також, відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 та 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Оцінюючи це клопотання позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Проте доказів, які б підтверджували статус позивача як військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, на момент звернення з позовною заявою, позивачем до позовної заяви не додано.

Крім цього, предмет позову не пов`язаний з виконанням військового або службового обов`язків. Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати військовою частиною в добровільному порядку передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За змістом статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 зазначила, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зміст пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Позовні вимоги про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не стосуються пільг, доплат чи інших соціальних гарантій позивача як учасника бойових дій. Оскаржені діяння відповідача зумовлені несвоєчасним розрахунком при звільненні особи з публічної служби та не пов`язані з наявністю/відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій.

Таким чином, заявлені вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №240/934/20.

Тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пунктів 12 та 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивач не зазначив.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Перелічені недоліки можуть бути усунені позивачем шляхом подання до суду:

- документально обґрунтованих пояснень щодо інших підстав для поновлення строку звернення до суду;

- документа про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем у адміністративному позові.

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяЯ.В. Драновський