Справа № 620/7438/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7438/21 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 27 квітня 2022 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУНП в Чернігівській області), Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, яка полягає у непризначенні та непроведенні за заявою позивача від 16.03.2021 службового розслідування щодо діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області призначити та провести за заявою позивача від 16.03.2021 службове розслідування щодо діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області; визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка полягає у не призначенні та не проведенні за заявою позивача від 26.03.2021 службового розслідування щодо діянь оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_3 ; зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України призначити та провести за заявою позивача від 26.03.2021 службове розслідування щодо діянь оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідачів, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, оскаржуване рішення - скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що16.03.2021 позивач звернувся із заявою до ГУНП в Чернігівській області про проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників поліції, яку отримано останнім 18.03.2021 (а.с.70-71).

15.04.2021 складено доповідну записку, в якій зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000528 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 191, частиною 1 статті 367 КК України. В рамках вищевказаного кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_2 повістками за місцем реєстрації фактичного мешкання неодноразово викликався громадянин ОСОБА_4 для вручення йому повідомлення про підозру, проте, останній до слідчого відділу не з`явився. Після чого слідча намагалась вручити повідомлення про підозру ОСОБА_4 приблизно о 08.30 год. 26.02.2021 на автодорозі Чернігів-Ріпки-Гомель, орієнтовано за 15 метрів від дорожнього знаку з позначенням населено пункту Рівнопілля. В той час ОСОБА_4 перебував в автомобілі «Nissan Jukе» на передньому пасажирському сидінні, а за кермом вказаного автомобіля був його захисник - адвокат ОСОБА_1 , з яким в останнього мається укладений договір про надання юридичної допомоги. Коли слідча підійшла до зазначеного автомобіля то оперативним співробітником, який здійснює оперативне супроводження вищевказаного кримінального провадження, всі дії фіксувалися на відеокамеру. Підійшовши, слідча представилася та пред`явила своє посвідчення. Коли слідча підійшла до передніх пасажирських дверцят автомобіля, ОСОБА_1 , який в той час спілкувався зі співробітниками поліції, негайно підбіг та зачинив дверцята автомобіля на замок, і заборонив проникати до салону автомобіля. ОСОБА_4 одягнув на обличчя медичну маску, накинув капюшон та обличчям розвернувся в бік салону автомобіля. В цей час з задніх пасажирських дверей вийшла дівчина, яка не представилась, при цьому не закривши дверцят автомобіля, стала знімати зазначені події на камеру свого мобільного телефону. Слідча, підійшовши ближче до задніх пасажирських дверцят, стала в голос зачитувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 , в цей час до неї підійшов ОСОБА_1 і поводячи себе хамовито, начав говорити, що вказане повідомлення ніякого відношення до нього не має. Коли слідча стала зачитувати анкетні дані особи, якій повідомляється про підозру, а саме анкетні дані ОСОБА_4 , в цей час ОСОБА_1 відкрив дверцята автомобіля, відштовхнувши її, сів за кермо та поїхав. Перевірку за заявою ОСОБА_1 закінчено, а факти, викладені у заяві визнано такими, що не підтвердились (а.с.101-104).

Листом від 15.04.2021 №07/К-153 ГУНП в Чернігівській області повідомило позивача, що його заява від 16.03.2021 розглянута, проведено перевірку, у ході якої жодних порушень вимог чинного законодавства слідчим Сватковою Т.Р. під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000528 не встановлено (а.с.105).

26.03.2021 позивач звернувся із заявою до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітника поліції, яку отримано останнім 18.03.2021 (а.с.73-74).

01.04.2021 складено доповідну записку, в якій зазначено, що за результатами проведеної перевірки відомості, викладені у зверненні адвоката Кутукова С.О. щодо можливих неправомірних дій працівника УСР в Чернігівській області ОСОБА_3 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження (а.с.159-160).

Листом від 09.04.2021 №К-436/55/04-2021 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України повідомив позивача, що за результатами проведеної перевірки не встановлено фактів порушення працівником управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області вимог законодавства (а.с.76).

Вважаючи протиправною бездіяльність посадових осіб відповідачів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Дисциплінарний статут) та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з вимогами статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Вимогами частини другої статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до вимог статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

По умовам статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі Порядок №893).

Порядок №893 визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Розділом ІІ «Призначення службового розслідування» Порядку №893 встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Нормами чинного законодавства передбачено виключні підстави для проведення службового розслідування та за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Обставини, які зумовлюють призначення службового розслідування, наведені у пункті 2 розділу ІІ Порядку №893.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 за №1493/31361, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі - Порядок №930).

Порядок №930 установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.

Пунктом 3 Розділу І встановлено, що дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Згідно пункту 5 Розділу І громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Пунктами 1 - 3 Розділу V встановлено, що скарга на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до законодавства України, у разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За кожною скаргою громадян на наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України.

За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків.

Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь.

Рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник органу (підрозділу) поліції (або його заступник), у провадженні якого знаходиться скарга.

У разі визнання скарги громадянина обґрунтованою або такою, що підлягає задоволенню, забезпечується повнота і своєчасність її розгляду, приймаються рішення відповідно до законодавства України і негайно вживають заходів щодо поновлення порушених прав громадянина.

Надаючи оцінку правовідносинам , які виникли між сторонами суд першої інстанції послався на те, що відповідачі розглянули заяви позивача відповідно до Порядку № 930 та провели внутрішню перевірку обставин тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, також зазначено, що обставини викладені у заявах позивача не підпадають під виключні підстави для проведення службового розслідування відповідно до Порядку № 893, із зазначеним колегія суддів не погоджується та звертає увагу на наступне.

Так, судом першої інстанції взято до уваги лише п. 2 Розділу II Порядку № 893, де зазначено, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності відповідних даних і наводиться перелік таких даних.

Разом із тим, у цьому пункті не зазначається, що лише з підстав, вказаних у п. 2 Розділу II Порядку № 893, органи Національної поліції України зобов`язані проводити службове розслідування.

Пункт 2 Розділу II Порядку № 893 визначає додаткові підстави для проведення службового розслідування аніж ті, що зазначені у п. 1 Розділу II Порядку № 893.

У Розділі II Порядку № 893 не зазначено, що у п. 2 визначено виключний перелік підстав для призначення службового розслідування.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що п. 1 Розділу 11 Порядку № 893 встановлено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Аналогічна норма викладена у ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VI1I (далі - Статут).

Таким чином, підставами призначення та проведення службового розслідування мажуть бути будь-які заяви, скарги та повідомлення громадян, в яких вказується про ознаки дисциплінарного проступку у діяннях поліцейського.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що у заявах від 16 та 26 березня 2021 року позивач просив відповідачів провести саме службове розслідування, посилаючись на норми ст. 14 Статуту та п. 1 Розділу II Порядку № 893.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невірно застосовано до даних правовідносин положення Порядку № 930, оскільки останній передбачає регулює відносини з розгляду звернень із загальних питань, але не регулює правові відносини щодо призначення та проведення службових розслідувань в органах Національної поліції України. Тоді як Порядок № 930 у п. 13 визначає поняття заяв, звернень та повідомлень, критерії їх розгляду із загальних питань.

Також, суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу на те, що у своїх заявах ОСОБА_1 просив провести службове розслідування, вказавши на конкретні ознаки дисциплінарних проступків у діяннях поліцейських та посилався на норми Статуту та Порядку № 893.

Таки чином, заяви останнього повинні бути розглянуті відповідно до положень Статуту та Порядку № 893. Проте, судо першої інстанції не надано належної оцінки зазначеним вище посилання та обґрунтуванням позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачами були проведені лише внутрішні перевірки, проте обставини зазначені в заявах можна перевірити в ході проведення службового розслідування шляхом опитуванням очевидців події 26 лютого 2021 року, заявника та інших учасників події, збором, дослідженням, аналізом і оцінкою доказів.

Проте, внутрішньої перевірки відповідачі лише опитали співробітників поліції, на порушення яких я вказав у заявах про проведення службових розслідувань.

Тобто, навіть перевірка була проведена відповідачами формально, без опитування заявника.

Таким чином, суд першої інстанції взяв до уваги лише доводи відповідачів.

Щодо посилання позивача на те, що суду першої інстанції не взяв до уваги наданий відеозапис позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції не приймає до увагу зазначене посилання оскільки даний відеозапис має бути досліджений безпосередньо в ході проведення безпосередньо службового розслідування.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходи тло висновку щодо задоволення позовних вимог проте, зазначає, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області у тому числі зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути заяву ОСОБА_1 заяви від 16.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області.

Проте, суд апеляційної інстанції вказує, що ОСОБА_1 не визначено, яких саме працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області останні просить визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати вчинити дії, атакож не зазначено їх відповідачами у справі.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права та зроблено помилковий висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року - скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути заяву ОСОБА_1 заяви від 16.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_3 .

Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути заяву ОСОБА_1 заяви від 26.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 25 липня 2022 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль