Справа № 200/3631/22
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року Справа№200/3631/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанов про застосування

адміністративно-господарського штрафу

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов від 08.02.2022 року:

- № 328131 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень;

- № 328132 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень;

- № 328133 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2021 року працівниками Укртрансбезпеки у м. Бердянську Запорізької області проведено рейдову перевірку трьох транспортних засобів позивача КАМАЗ з реєстраційними номерами НОМЕР_1 1993 року випуску, НОМЕР_2 1991 року випуску, НОМЕР_3 1992 року випуску на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень автомобільним транспортом, про що складено відповідні акти № 304387 від 21.12.2021 року, № 304388 від 21.12.2021 року, № 304389 від 21.12.2021 року, на підставі яких відповідачем 08.02.2022 року було прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 328131 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень, № 328132 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень та № 328133 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Позивач вважає протиправним прийняття постанов про застосування штрафу за відсутність документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час надання послуг з перевезення вантажів в частині не оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографу.

Зазначає, що оскільки на автомобілях КАМАЗ заводом-виробником не встановлено тахографи, то альтернативою їм є ведення індивідуальної контрольної книжки водія, що позивачем, як перевізником було забезпечено на всіх автомобілях.

З прийнятими постановами позивач не погоджується, тому просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанови про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 08.02.2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачем 12.07.2022 року надано письмовий відзив. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що актами рейдової перевірки № 304387, № 304388, № 304389 від 21.12.2021 року виявлено порушення, що перевізник не забезпечив оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографу. Пояснення водіїв у актах про причини порушень: веду індивідуальну контрольну книжку водія. Водіями акти перевірки підписані.

Вказує, що відповідно до пункту 6.1 Порядку № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Порядку № 340 визначено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Додаток № 13 копія обкладинки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_2 , розгорнутий аркуш, у якому, зазначена дата 20.12.2021 року. Зауважує, що у книжці відсутній запис дати 21.12.2021 (дата проведення перевірки транспортного засобу), відсутні номери сторінок, попередні сторінки з датами не надані, а тому встановити чи здійснювалось ведення попередньо контрольної книжки водія неможливо.

Додаток № 14, копія обкладинки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_3 , обліковий період не визначений, розгорнутий аркуш без номеру сторінки, дата перевірки 21.12. виправлена.

Додаток № 15 копія обкладинки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_4 , у якій не визначено попередній обліковий період роботи водія, найменування та місцезнаходження перевізника, наявний розгорнутий аркуш копії книжки, що не має номеру сторінок, період визначений з 10.12.2021 по 25.01.2022, відсутній підпис водія, попередні сторінки з датами не надані, а тому встановити чи велась попередньо контрольна книжка водія неможливо.

Наголошує, що в даному випадку при поданих копіях індивідуальних контрольних книжок водія неможливо встановити тривалість їх робочого часу та періоди відпочинку.

Також зазначає, що листами Укртрансбезпеки від 19.01.2022 за № 3720/23/24-22, за № 3717/23/24-22, за № 3721/23/24-22 позивачу були направлені запрошення на комісію з розгляду справ на 08.02.2022 з 9.30 до 13.00 год.

Зауважує, що позивач був попередньо проінформований про час і дату розгляду його адміністративної справи. При цьому, позивач залишив за собою право не бути присутнім при її розгляді.

Натомість, позивачем було подано клопотання про закриття провадження у справі про автомобільний транспорт в наслідок відсутності правопорушення, яке адресовано відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій області, копія листа датується 01.02.2022, додано фіскальний чек з датою отримання відповідачем листа - 05.02.2022 року.

Одночасно зазначає, що вимогами Порядку №1567 не визначено таку норму як «закриття провадження», про що просив його позивач.

З зазначених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем з 25.02.2016 року, що доведено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач здійснює вантажні перевезення автомобільним транспортом за кодом КВЕД 49.41, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 21 грудня 2021 року посадовими особами Укртрансбезпеки у м. Бердянську Запорізької області проведено рейдову перевірку транспортних засобів позивача з реєстраційними номерами АІ 8166 АР 1993 року випуску, НОМЕР_2 1991 року випуску, НОМЕР_3 1992 року випуску на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень автомобільним транспортом, про що складено відповідні акти № 304387 від 21.12.2021 року, № 304388 від 21.12.2021 року, № 304389 від 21.12.2021 року.

Вказаними актами встановлено порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографу на вказаних вище автомобілях, які в силу року випуску не обладнані виробником тахографами.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

08.02.2022 року відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій області Укртрансбезпеки на підставі вказаних актів перевірки від 21.12.2021 року було прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 328131 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень, № 328132 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень та № 328133 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Наказом Міністерством транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

За приписами п. 1.3 Інструкції № 385 ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції № 385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Як зазначено вище, автомобілі позивача КАМАЗ не обладнано тахографами.

Відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340, його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення).

Пункт 6.3. Положення визначає, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Таким чином, для водія, який здійснює регулярні пасажирських перевезення на міжміському автобусному маршруті протяжністю понад 50 км чи водія вантажного автомобілю з повною масою понад 3,5 тонн законодавством передбачена можливість вибору, або використовувати тахограф (за його наявності) або вести контрольну книжку водія.

Суд зауважує, що відповідачем позивача притягнуто саме за відсутність документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час надання послуг з перевезення вантажів в частині не оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографу в автомобілях КАМАЗ, не обладнаних тахографами.

Позивачем до матеріалів справи надано три індивідуальні контрольні книжки водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як зазначив відповідач у відзиві, копія обкладинки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_2 , розгорнутий аркуш, у якому, зазначена дата 20.12.2021 року. Відповідач зауважив, що у книжці відсутній запис дати 21.12.2021 (дата проведення перевірки транспортного засобу), відсутні номери сторінок, попередні сторінки з датами не надані, а тому встановити чи здійснювалось ведення попередньо контрольної книжки водія неможливо.

Додаток № 14, копія обкладинки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_3 , обліковий період не визначений, розгорнутий аркуш без номеру сторінки, дата перевірки 21.12.2021 виправлена.

Додаток № 15 копія обкладинки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_4 , у якій не визначено попередній обліковий період роботи водія, найменування та місцезнаходження перевізника, наявний розгорнутий аркуш копії книжки, що не має номеру сторінок, період визначений з 10.12.2021 по 25.01.2022, відсутній підпис водія, попередні сторінки з датами не надані, а тому встановити чи велась попередньо контрольна книжка водія неможливо.

Отже, відповідно до аналізу зазначених вище норм права, порушенням визнається здійснення водієм перевезень на транспортному засобі без оформлення індивідуальної контрольної книжки водія за відсутності обов`язку облаштування тахографа.

Судом встановлено, що лише індивідуальна контрольна книжка водія КАМАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 за 21.12.2021 року (акт перевірки від 21.12.2021 року № 304387) не була заповнена в день перевірки взагалі, тому постанова від 08.02.2022 року № 328121, прийнята за наслідками цього акту є законною та обґрунтованою, тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування не підлягають задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, індивідуальні контрольні книжки водія ОСОБА_3 та водія ОСОБА_6 за 21.12.2021 року були заповнені. При цьому, суд не бере до уваги виправлення у книжці водія ОСОБА_3 , оскільки попередньою датою вказано саме 20.12.2021 року та позивача притягнуто до відповідальності не за виправлення в індивідуальній контрольній книжці водія.

Також суд не бере до уваги твердження відповідача щодо відсутності номерів сторінок книжки, відсутність підпису водія, тощо, оскільки позивача притягнуто не за неналежне заповнення індивідуальної контрольної книжки водія, а за не оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографу в автомобілях.

Таким чином, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.02.2022 року №328132 та № 328133 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень відповідно є незаконними та необґрунтованими, тому позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування підлягають задоволенню.

Отже, відповідачем протиправно застосовано до позивача стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу згідно постанов від 08.02.2022 року №328132 та № 328132, а тому вказані постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог, а саме: про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 08.02.2022 року № 328132 та № 328133.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено 992,40 гривень квитанцією від 21.02.2022 року, тому з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань належить стягнути 661,60 гривень судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 14, ) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови від 08.02.2022 року № 328132 та № 328133, винесені відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій області Укртрансбезпеки про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу.

В інших позовних вимогах відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 661 (шістсот шістдесят одну) гривню 60 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25 липня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова