Справа № 160/8136/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/8136/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 р. (суддя Турова О.М., повне судове рішення складено 06.09.2021 р.) в справі № 160/8136/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання довідки-розрахунку та невиплати грошової компенсації за невикористане речове майно за період з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року; зобов`язання надати довідку-розрахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно за період з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 р. позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не надання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належало йому до видачі на день звільнення з військової служби та виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а також щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належало йому до видачі на день звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову або залишити позовні вимоги без розгляду.

Апелянт звертає увагу на неправильне зазначення судом першої інстанції найменування відповідача - номеру військової частини (правильно НОМЕР_1 Національної гвардії України, а не НОМЕР_1, як зазначено судом першої інстанції).

Вказує, що позивачем не оскаржено наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, тому вважає, що позивач станом на момент прийняття наказу по стройовій частині від 13.08.2019 р. № 194 погодив проведення з ним всіх розрахунків, не оскаржив звільнення та/або наказ про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а розрахунок при звільненні позивача відповідач здійснив в повному обсязі.

На думку апелянта, на час звернення позивача за отриманням грошової компенсації замість речового майна Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачав право на отримання такої компенсації лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, а пункт 3 Порядку № 178 не підлягав застосуванню, позаяк суперечить приписам цього закону.

За час проходження військової служби позивач не звертався з рапортом про виплату грошової компенсації за речове майно, позивачу пропонувалось отримання з речового складу майна на суму, яка нарахована, у зв`язку з відсутністю фінансування, а позивач не погодився на таку пропозицію.

Крім того, відсутні підстави для включення до довідки тих предметів, право на які були передбачені наказами, які втратили чинність, що й обумовлює неможливість видачі довідки про вартість речового майна за період з 04.05.1995 р. по 13.08.2019 р.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно об`єднано в одне провадження декілька різних вимог.

Судом першої інстанції не враховано пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС. При цьому вважає, що такий строк має обчислюватися з дати ознайомлення з наказом про виключення зі списків особового складу військової частини - 13.08.2019 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, рішення суду першої інстанції - скасовано, а позовна заява залишена без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року проходив військову службу за контрактом, зокрема, у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України по особовому складу від 17 липня 2019 року №49 о/с старшого прапорщика ОСОБА_1 , начальника складу пального та мастильних матеріалів складів господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення, звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з закінченням строку військової служби за контрактом з правом носіння військової форми.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 13.08.2019 р. №194 позивача як того, який здав справи і обов`язки за посадою начальника складу пального та мастильних матеріалів складів господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення та звільненого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України по особовому складу від 17 липня 2019 року №49 о/с у запас у зв`язку з закінченням строку військової служби за контрактом з правом носіння військової форми, з 13 серпня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також направлено для взяття на військовий облік із зарахуванням згідно зі статтею 26-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказу командувача Національної гвардії України від 27.12.2016 року № 902 на службу у військовому оперативному резерві першої черги командира військової частини Національної гвардії України до ІНФОРМАЦІЯ_1 Дніпропетровської області.

В зазначеному вище наказі також визначено виплатити ОСОБА_1 : одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з останнього зарахування в сумі 151506 гривні 00 копійок; надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премію за особистий внесок у загальні результати служби за період « 01» по « 13» серпня 2019 року в розмірі 130 відсотків посадового окладу.

Крім того, як слідує з наказу від 13.08.2019 р. №194 (по стройовій частині), проводячи остаточний розрахунок при звільненні позивача з військової служби, виключення його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідач не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, що належало до видачі на день звільнення з військової служби.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про надання довідки - розрахунку по речовому забезпеченню та виплаті йому грошової компенсації за неотримане ним речове майно за період проходження останнім військової служби, а саме: з 04.05.1995 року по 13.08.2019 року.

Листом від 20 квітня 2021 року №6/36/27/3-457 відповідач повідомив позивачеві про те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року «Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» довідка про вартість речового майна, що належить йому до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Головним управлінням Національної гвардії України станом на 1 січня поточного року з моменту набуття підстави права для отримання грошової компенсації за неотримане речове майно. Водночас, на підставі розпорядження Головного управління Національної гвардії України від 23.10.2019 №27/27/3-7676 про порядок проведення розрахунків за неотримане речове майно особового складу, який був звільнений з лав Національної гвардії України у військовій частині відсутні законні підстави для включення до довідки грошової компенсації за неотримане речове майно, тих предметів, право на які були передбачені наказами, які на даний момент втратили чинність.

Враховуючи, що позивачем дотримано порядок звернення після звільнення з військової служби за отриманням грошової компенсації за неотримане речове майно, а відсутність бюджетних асигнувань не є обґрунтованою підставою для відмови у виплаті такої грошової компенсації, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не надавши позивачу довідку про вартість речового майна, що належало до видачі на день звільнення позивача з військової служби та виключенні зі списків особового складу військової частини, а також не нарахувавши та не виплативши позивачу грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна за період з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року, та, відповідно, вважав обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належало йому до видачі на день звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 04 травня 1995 року по 13 серпня 2019 року.

Суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.08.2019 р. № 194 (по стройовій частині) припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою начальника складу пального та мастильних матеріалів складів господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення, звільненого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України по особовому складу від 17.07.2019 р. № 49о/с у запас у зв`язку із закінченням строку військової служби за контрактом 13.08.2019 р.

Наказ № 194 від 13.08.2019 р. містить положення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з останнього зарахування в сумі 151 506,00 грн.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії за особистий внесок у загальні результати служби за період з 1 по 13 серпня 2019 р. в розмірі 130% посадового окладу.

Позивач 03.03.2021 р. звернувся до відповідача із заявою про нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби за період з 04.05.1995 р. по 13.08.2019 р. та проведення виплати коштів за неотримане речове майно, а також видачі довідки по грошову компенсацію.

Листом від 20.04.2021 р. № 6/36/27/3-437 відповідачем повідомлено позивача, що на підставі розпорядження Головного управління НГУ від 23.10.2019 р. № 27/27/3-7676 відсутні підстави для включення до довідки грошової компенсації за неотримане речове майно тих предметів, на які були передбачені наказами, які на цей час втратили чинність.

Виходячи з записів трудової книжки, з 14.05.1995 р. по 13.08.2019 позивач проходив військову службу за контрактом у внутрішніх військах МВС України та у Національній гвардії України.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) визначає Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178 (далі - Порядок № 178).

Відповідно до першого абзацу пункту 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Тобто, з моменту виникнення у особи права на отримання предметів речового майна, зокрема, при звільненні особи з військової служби, у військової частини виникає обов`язок видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 р. № 475, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 р. за № 797/30665, визначено, що військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

Таким чином, підставою для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно є рапорт військовослужбовця та відповідний наказ командира військової частини.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення), пунктом третім якого дія Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене цим Указом, та статті 2 цього Указу поширена на військовослужбовців Національної гвардії України.

За змістом абзаців 1 та 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу, якого звільнено з військової служби, грошової компенсації за неотримане речове майно.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

При цьому строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Судом встановлено, що позивач звільнений з військової (публічної) служби та виключений з усіх видів забезпечення 13.08.2019 р.

Не є спірним питання ознайомлення позивача з наказами по особовому складу та стройовій частині саме 13.08.2019 р.

Саме наказ по стройовій частині від 13.08.2019 р. №194 містить відомості про здійснення розрахунку з позивачем.

Позивач, будучи обізнаним з дати звільнення з військової служби та ознайомлення з наказом по стройовій частині щодо змісту та обсягу належних йому сум при звільненні, цей наказ не оскаржив та не ініціював під час звільнення або після звільнення питання виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно, не звертався до військової частин із рапортом/заявою про надання довідки про вартість речового майна, яке належало йому до видачі, а також нарахування та виплати власне такої грошової компенсації за неотримане речове майно.

При цьому суд зауважує, що відповідно до абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, саме на день виключення зі списків особового складу військової частини з військовослужбовцем має бути проведений повний розрахунок, він має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Верховним Судом в постанові в справі № 480/3105/19 сформульований висновок, за яким речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця. Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно, судова палата вважає, що таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Також касаційним судом в цьому судовому рішенні зазначено, що чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, позивач, дізнавшись про ймовірне порушення своїх прав невиплатою під час звільнення грошової компенсації за неотримане речове майно, з огляду на приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, мав звернутися до адміністративного суду за захистом свого права протягом місяця.

У справі, що розглядається, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно 21.05.2021 р., тобто через майже рік та дев`ять місяців після звільнення з публічної служби та з пропуском місячного строку з дня звільнення та проведення з ним розрахунку (13.08.2019 р.), не зазначивши підстав для поновлення цього строку.

При цьому суд звертає увагу, що з питання виплати грошової компенсації за неотримане речове майно позивач звернувся до відповідача 03.03.2021 р., тобто через майже через півтора року після виключення зі списків особового складу військової частини (13.08.2019 р.).

Висновки суду в цій справі відповідають правовому висновку, викладеному Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.02.2021 р. справі № 240/532/20.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що грошова компенсація за неотримане речове майно не є складової грошового забезпечення.

Так, абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно, строком звернення до суду з питання нарахування та виплати такої грошової компенсації у відносинах публічної служби є строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, - один місяць.

Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не надано, а судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За правилами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Абзацом 1 частини першої статті 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку поважними, суд скасовує рішення суду першої інстанції та залишає позов без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122-123, 240, 319 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 р. в справі № 160/8136/21 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 р. в справі № 160/8136/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 25.07.2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.07.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко