Справа № 320/9749/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року № 320/9749/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС Пром Груп"

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ДС Пром Груп» з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2020.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позивач не погоджується з висновками податкового органу та зазначає, що до перевірки були надані всі необхідні первинні документи, які підтверджують реальність господарської операцій з виконання вказаним контрагентом підрядних робіт, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки перевіркою, результати якої викладені в акті складеному Головним управлінням ДПС у Київській області було встановлено неможливість (нереальність) фінансово-господарських операцій з ТОВ «Астбуд», за відсутності первинних документів під час проведення перевірки, а також відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.11.2020.

19.11.2020 у судове засідання прибули сторони. Адміністративну справу відкладено на 14.12.2020.

14.12.2020 на призначене судове засідання сторони участі повноважних представників у судовому засіданні не забезпечили, про час, дату та місце їх проведення повідомлялись належним чином. Адміністративну справу відкладено на 29.12.2020.

29.12.2020 на призначене судове засідання сторони участі повноважних представників у судовому засіданні не забезпечили, про час, дату та місце їх проведення повідомлялись належним чином. Суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.01.2021.

26.01.2021 у зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомлених сторін та клопотанням позивача про розгляд справи по суті без представника позивача у порядку письмового провадження, на підставі частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України судом проведено судове засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного запису у справі та вирішено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСП Пром Груп» (ідентифікаційний код: 39810010) є юридичною особою, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Оникієнка, 2/1, перебуває на обліку у Головному Управлінню ДПС у Київській області як платник податків, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

04.08.2020 Головним управлінням ДПС у Київський області складено акт від 04.08.2020 №359/10-36-05-11/39810010 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ДС ПРОМ ГРУП () з питань щодо встановлення законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.05.2020 по 31.05.2020 року (далі Акт перевірки).

Згідно з висновками перевірки, встановлених актом перевірки, при декларуванні податку на додану вартість за травень 2020 року позивачем допущено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення за травень 2020 року в сумі 3 000 087,00 грн.

1 вересня 2020 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Аналіз наведених вище положень ПК України дає підстави для висновку, що суми податку на додану вартість, сплачені платником податків авансом у попередньому або звітному податковому періодах постачальникам товарів/послуг, враховуються при розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у випадку прийняття платником податків рішення про повернення суми бюджетного відшкодування за умови наявності у такого платника податків відповідного права на отримання бюджетного відшкодування.

Згідно із пунктом 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений "Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку передбачено, зокрема, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (пункт 1.2); первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пункт 2.1); первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача, тощо (пункт 2.4).

VI. Оцінка суду

З системного аналізу наведених вище положень законодавства слідує, що єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту, є належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи за результатами реальної господарської операції, що підтверджують її повноту та зміст відповідно до цілей господарської діяльності платника податків.

Податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Як встановлено судом, відповідачем ставляться під сумнів господарські відносини між позивачем із його контрагентом.

6 травня 2020 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю АСТБУД укладено договір поставки №06/05 (далі договір поставки). Відповідно до п. 1.1. договору поставки постачальник зобов`язується постачати покупцеві товар визначений у пункті 1.2. цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму відповідно до умов цього договору.

Згідно із п. 1.2. договору поставки товар, що постачається постачальником покупцю арматура. Найменування, кількість і асортимент товару, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки яких визначені сторонами у договору, специфікаціях та/або видаткових накладних, що мають силу специфікацій, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.2. договору поставки на кожну партію товару, постачальник повинен надати покупцю разом із товаром, видаткову накладну та підписані товарно-транспортні накладні.

Пунктами 5.4.-5.7. договору поставки після отримання повідомлення про готовність товару, покупець направляє до постачальника представника/водія для отримання товару. При прибутті представника покупця/водія на склад постачальника, постачальник надає йому видаткові накладні, сертифікати відповідності товару чи іншого документа, що підтверджує якість товару, рахунки на оплату, та підписує товарно-транспортні накладні. Представник покупця/водій, при прийнятті товару, зобов`язаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, видати постачальника довіреність на отримання ним товару. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної.

На виконання вказаних пунктів договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю АСТБУД надало позивачу видаткові накладні № 79 від 18 травня 2020 року, № 80 від 19 травня 2020 року, № 81 від 20 травня 2020 року, № 82 від 21 травня 2020 року, № 83 від 22 травня 2020 року, № 84 від 25 травня 2020 року, № 85 від 26 травня 2020 року, № 86 від 27 травня 2020 року, № 95 від 27 травня 2020 року, № 96 від 28 травня 2020 року, № 97 від 29 травня 2020 року, № 98 від 31 травня 2020 року (копії видаткових накладних № 79 від 18.05.2020, № 80 від 19.05.2020, № 81 від 20.05.2020, № 82 від 21.05.2020, № 83 від 22.05.2020, № 84 від 25.05.2020, № 85 від 26.05.2020, № 86 від 27.05.2020, № 95 від 27.05.2020, № 96 від 28.05.2020, № 97 від 29.05.2020, № 98 від 31.05.2020 додаються).

Відповідно до п. 5.3. договору поставки місце та умови поставки: поставка здійснюється зі складу Постачальника на умовах самовивозу покупцем.

Позивач вивіз придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю АСТБУД товар, вказаний факт підтверджується товарно-транспортними накладними №АВ180520-14 від 18.05.2020, №АВ180520-16 від 18.05.2020, №АВ180520-17 від 18.05.2020, №АВ180520-18 від 18.05.2020, №АВ180520-20 від 18.05.2020, №АВ190520-4 від 19.05.2020, №АВ190520-5 від 19.05.2020, №АВ190520-6 від 19.05.2020, №АВ190520-7 від 19.05.2020, №АВ190520-8 від 19.05.2020, №АВ200520-2 від 20.05.2020, №АВ200520-3 від 20.05.2020, №АВ200520-7 від 20.05.2020, №АВ200520-5 від 20.05.2020, №АВ200520-9 від 20.05.2020, №АВ210520-9 від 21.05.2020, №АВ210520-6 від 21.05.2020, №АВ210520-11 від 21.05.2020, №АВ210520-4 від 21.05.2020, №АВ210520-13 від 21.05.2020, №АВ220520-5 від 22.05.2020, №АВ220520-6 від 22.05.2020, №АВ220520-10 від 22.05.2020, №АВ220520-8 від 22.05.2020, №АВ220520-12 від 22.05.2020, №АВ250520-1 від 25.05.2020, №АВ250520-2 від 25.05.2020, №АВ250520-7 від 25.05.2020, №АВ250520-4 від 25.05.2020, №АВ250520-5 від 25.05.2020, №АВ260520-2 від 26.05.2020, №АВ260520-3 від 26.05.2020, №АВ260520-7 від 26.05.2020, №АВ260520-5 від 26.05.2020, №АВ270520-1 від 27.05.2020, №АВ270520-2 від 27.05.2020, №АВ270520-3 від 27.05.2020, №АВ270520-4 від 27.05.2020, №АВ270520-5 від 27.05.2020, №АВ270520-24 від 27.05.2020, №АВ270520-25 від 27.05.2020, №АВ270520-26 від 27.05.2020, №АВ270520-27 від 27.05.2020, №АВ270520-28 від 27.05.2020, №АВ280520-23 від 28.05.2020, №АВ280520-24 від 28.05.2020, №АВ280520-25 від 28.05.2020, №АВ280520-26 від 28.05.2020, №АВ280520-27 від 28.05.2020, №АВ290520-2 від 29.05.2020, №АВ290520-3 від 29.05.2020, №АВ290520-4 від 29.05.2020, №АВ290520-5 від 29.05.2020, №АВ290520-6 від 29.05.2020, №АВ310520-2 від 31.05.2020, №АВ310520-3 від 31.05.2020, №АВ310520-4 від 31.05.2020, №АВ310520-5 від 31.05.2020, №АВ310520-6 від 31.05.2020.

Згідно з п. 3.2. договору поставки покупець здійснює оплату поставленого товару на умовах відстрочення платежу. Строк оплати за поставлений товар настає через рік з моменту підписання даного Договору. Враховуючи пункт 3.2. договору поставки позивач не оплачував придбаний товар, оскільки ще не настав строк оплати.

Крім того, по факту здійснення господарських операцій позивачем було зареєстровано податкові накладні.

14 травня 2020 року між позивачем та Громадською організацією «Об`єднання співвласників майнових часток (паїв) реструктуризованого сільськогосподарського підприємства «Дубіївка» укладено договір купівлі продажу нерухомого майна (далі договір купівлі-продажу).

Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу за цим договором продавець в особі представника передає у власність покупця, а покупець в особі представника приймає у власність виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташований за адресою: село Дубіївка Черкаського району Черкаської області, вулиця Тракторна, будинок 11 (одинадцять) і сплачує за нього обумовлену договором суму.

У подальшому придбане майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказаний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208970804 від 14.05.2020.

Придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю АСТБУД товар в подальшому був використаний позивачем для приведення у належний стан нерухомого майна придбаного у Громадської організації «Об`єднання співвласників майнових часток (паїв) реструктуризованого сільськогосподарського підприємства «Дубіївка».

Що стосується висновків відповідача про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, суд зазначає таке.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в наданих позивачем документах є недостовірними та (або) суперечливими.

Документальним підтвердженням здійснення господарської діяльності позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю АСТБУД є первинні бухгалтерські документи: договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

Договір укладений між Позивачем та його контрагентом не був визнаний недійсним, таким чином це свідчить, що договірні відносини були спрямовані на здійснення господарської діяльності належним чином.

Також вищенаведені документи містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і підтверджують факт здійснення господарської операції.

З Акту перевірки Позивача вбачається, що посадові особи Відповідача в дійсності факт постачання товару не перевіряли, безпосереднього аналізу фінансово-господарських документів не проводили, а в акті лише відтворили відомості, одержані від інших органів податкової служби щодо діяльності інших юридичних осіб.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, від перебування контрагентів за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Посилання відповідача на відсутність основних засобів та трудових та матеріальних ресурсів, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у позивача первинних документів, які спростовують такі доводи. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 17.11.2020 у справі №813/2761/17, від 21.01.2021 у справі № 820/4411/16.

За будь-яких умов оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов`язковому порядку необхідно з`ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, який зазначеного у постанові від 08.05.2018 у справі № 814/937/15 відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Враховуючи вищезазначені правові висновки Верховного суду, твердження відповідача про те що контрагент позивача не має трудових ресурсів та технічної можливості для виробництва арматури не виключає можливості реального виконання ним господарської операції.

Відтак, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

За наведеного, суд дійшов висновку, що між ТОВ «ДС Пром Груп» та його контрагентом склалися реальні господарські відносини, результатом яких став реальний рух активів, зміна майнового стану сторін.

Відповідачем не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за вказаними договорами, узгодженості дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з можливими протиправними діями підрядника, а тому, твердження відповідача про відсутність реального характеру договорів, укладених між позивачем та його контрагентом, не є обґрунтованим та належним засобом доказування, оскільки, така позиція податкового органу не підкріплена відповідними доказами чи судовими рішеннями.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що надання належних первинних документів на підтвердження реальності господарської операції надає право платнику податків на відображення її наслідків у бухгалтерському та податковому обліку, якщо контролюючим органом не було доведено належними та достатніми доказами необґрунтованості податкової вигоди та недобросовісності платника податків.

Враховуючи наведене правове регулювання та встановлені судом обставини щодо необґрунтованості висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, на підставі якого Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2020, суд дійшов висновку про наявність підстав для його скасування, а отже і для обґрунтованості позовних вимог.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

VІII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір на суму 21020,00 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 21020,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене Головним управління Державної податкової служби у Київській області № від 01.09.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСП ром Груп» (ідентифікаційний код: 39810010, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Оникієнка, 2/1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а) судові витрати у розмірі 21020,00 грн (двадцять одна тисяча двадцять грн. 00 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата підписання та виготовлення повного тексту рішення - 26.07.2022