Справа № 380/2159/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2159/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Гавінської М.В.,

за участі:

представника позивача Мархевки О.В.,

представника позивача - Охоти С.О., згідно договору,

представника відповідача Герасимюк О.В., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львова за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі 0 ГУ НП у Львівській області, відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та 2021 рік;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та 2021 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 13.07.1993 по 06.11.2015 проходив службу в органах УМВС України у Львівській області, а з 07.11.2015 по 03.08.2020 та з 25.02.2021 по 24.05.2021 на різних посадах ГУ НП у Львівській області. 01.09.2020 будучи незгідним із звільненням подав адміністративний позов до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №380/7046/20 поновлено на роботі в ГУ НП у Львівській області. У подальшому наказом начальника ГУ НП у Львівській області від 24.05.2021 №178 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч.1 ст. 77 (через хворобу). На час звільнення 24.05.2021 із служби стаж роботи в органах міліції та поліції становив 33 роки 08 місяців 02 дні в календарному обчисленні, у пільговому обчисленні 34 роки 05 місяців 29 днів. У період проходження служби в органах поліції, державою відповідно до закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» було передбачено виплату індексації грошових доходів за період з листопада 2015 по листопад 2017 року, що відповідачем зроблено не було. Окрім того, п. 13 розділу АА Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС зі специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення. Проте, незважаючи на звернення, ГУ НП у Львівській області не було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у 2020 та 2021 роках. У період часу з 25.02.2021 по 24.05.2021 були подані рапорти про виплату матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки. У 2021 році ГУ НП у Львівській області виплачено лише матеріальну допомогу для оздоровлення за частину 2021 року та доплату за 2020 рік у розмірі 7200 грн. Інших виплат не надходило. В зв.язку з наведеним просить позов задовольнити.

22.03.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №21809). Відповідач вказує, що в Закону України «Про Національну поліцію» та Порядком №260 не передбачено та не врегульовано індексацію, більше того, такий Порядок №260 взагалі не містить жодної згадки поняття «індексації». Також позивач наголошує, що з долучених до позовної заяви відповідей від 14.06.2021 №РП-97/05/17-2021 та від 30.12.2021 №М-91/Оп/17/01-2021 чітко вбачається, що жодних рапортів щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивач ні в 2020, ні в 2021 році не надавав. Виключення становить хіба долучена фотографія рапорту від 24.05.2021 про надання у 2021 році допомоги за 2020 рік, одна на такому рапорті відсутній відтиск штампу вхідної кореспонденції ГУ НП у Львівській області, а жодних інших доказів скерування такого документу до ГУНП матеріали справи не містять. Відповідач наголошує, що надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин та не потребує наведення неможливості прийняття іншого рішення. Тобто це питання є дискреційним повноваженням органу. Відтак, у задоволенні позову просив відмовити повністю.

04.04.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №24862).

Ухвалою судді від 01.02.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 16.06.2022 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 позов ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.08.2020 № 235 о/с По особовому складу в частині звільнення з 03.08.2020 зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області з 04.08.2020. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 105361,74 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

ГУ НП у Львівській області на виконання вступної та резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №380/7046/20 поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області з 04.08.2020.

24.05.2021 згідно з витягу з наказу ГУ НП у Львівській області відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 (0060958), старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області на період відпустки для догляду за дитиною капітана поліції ОСОБА_2 , з 24.05.2021, виплативши компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році тривалістю 10 діб основної відпустки та 05 діб додаткової відпустки, встановивши премію за травень 2021 у розмірі 40,653%.

Судом також встановлено, що при звільненні позивачу виплачено премію у розмірі 40,653 % у сумі 3326,73 грн, індексацію-1054,45 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 7200,00 грн.

У матеріалах справи міститься також рапорт від 24.05.2021, адресований начальнику ГУ НП у Львівській області, у якому позивач просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік.

14.06.2021 ГУ НП у Львівській області листом від 14.06.2021 №рп-97/05/17-2021 повідомило, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань поліцейським ГУ НП у Львівській області виплачувалася у вересні-грудні 2020 року, на що Національною поліцією України виділялися додаткові кошти. Затверджений основний кошторис видатків на грошове забезпечення на 2020 рік для ГУ НП у Львівській області не дозволяв нараховувати і виплачувати поліцейським матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань до вересня 2020 року. Зазначило, що рапорт щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік на розгляд робочої групи по розгляду рапортів щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань поліцейським ГУ НП у Львівській області у 2020 році не надходив. Відтак, підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік немає.

Також 06.12.2021 позивач звертався до ГУ НП у Львівській області із заявою, у якій просив виплатити індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 по листопад 2017 року.

28.12.2021 ГУ НП у Львівській області листом №М-92/оп/17/01-2021 повідомило позивача, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться з листопада 2017 року в межах рекомендованих розмірів грошового забезпечення.

06.12.2021 позивач звернувся із заявою до ГУ НП у Львівській області, у якій просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та 2021 рік.

ГУ НП у Львівській області листом від 30.12.2021 №М-91/оп/17/01-2021 повідомило позивача, що виплата поліцейським матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції. Рапорти щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки не надходили до УФЗБО.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону (ч. 5 ст. 94 Закону №580-VIII).

Наказом МВС від 06.04.2016 № 260, який набрав чинності з 27.05.2016, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто з 07.11.2015.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як визначено у ст. 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 6 ст. 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч. 2 ст. 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 2 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набрала чинності 24.10.2017, внесено зміну до пункту 2 Порядку № 1078, та доповнено абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (пункт 6 Порядку №1078).

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Судом встановлено, що індексація грошового забезпечення позивачу у період з 07.11.2015 по 31.10.20217 не нараховувалась та не виплачувалась, що не є спірним, та підтверджується архівними відомостями щодо позивача.

При цьому, відповідач, як на підставу для ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у вказаний період, зазначає, що нарахування індексації повинно здійснюватися лише з листопада 2017 після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, якою абзац 5 п. 2 Порядку №1078 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». Однак, суд вважає такі доводи відповідача неприйнятними, оскільки Закон №580-VIII має вищу юридичну силу, ніж Порядок №1078.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01 грудня 2015 року).

Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 28.02.2018 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» внесено зміни у вищевказаний пункт та викладено його в такій редакції: «виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У зазначеному Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України від 08.11.2005 р. зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

З урахуванням зазначеного, оскільки індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ НП у Львівській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 31.10.2017 включно.

В свою чергу, з огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну бездіяльність відповідача, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ НП у Львівській області нарахувати індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року включно.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 рік та зобов`язання здійснити їх нарахування та виплату, суд зазначає таке.

Кабінетом Міністрів України 11.11.2015 прийнято постанову Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції №988 (далі - Постанова №988), яка набрала чинності 02.12.2015.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», надати право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 13 Розділу І Порядку №260 визначено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Отже, з системного аналізу наведених норм права виходить, що матеріальна допомога для оздоровлення та/або матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається поліцейському за двох умов:

1) подання поліцейським рапорту на отримання відповідної допомоги;

2) наявність відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі.

Суд зазначає, що зазначеними вище нормами чинного законодавства не визначено імперативного обов`язку для керівника органу поліції надавати в обов`язковому порядку щороку матеріальну допомогу як для оздоровлення, так і для вирішення соціально-побутових питань, які в свою чергу є додатковими видами грошового забезпечення, не є постійними та обов`язковими і надаються в межах затверджених асигнувань.

Отже, поліцейським один раз на рік можуть, проте не зобов`язані надаватись вказані вище матеріальні допомоги.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Тобто, відповідно до Порядку поліцейський повинен звернутися з рапортом до керівника (у даному випадку до начальника ГУНП у Львівській області), який визначає розмір такої допомоги.

У матеріалах справи міститься рапорт позивача від 24.05.2021, адресований начальнику ГУ НП у Львівській області, у якому позивач просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік. Проте, на такому відсутній відтиск вхідного штампу відповідача, що свідчить про неотримання такого рапорту саме 24.05.2021.

14.06.2021 ГУ НП у Львівській області листом від 14.06.2021 №рп-97/05/17-2021 повідомило позивача, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань поліцейським ГУ НП у Львівській області виплачувалася у вересні-грудні 2020 року, на що Національною поліцією України виділялися додаткові кошти. Затверджений основний кошторис видатків на грошове забезпечення на 2020 рік для ГУ НП у Львівській області не дозволяв нараховувати і виплачувати поліцейським матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань до вересня 2020 року. Зазначив, що рапорт щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік на розгляд робочої групи по розгляду рапортів щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань поліцейським ГУ НП у Львівській області у 2020 році не надходив. Відтак, підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік немає. Тобто, у період коли здійснювалась нарахування та виплата спірної допомоги, позивач вважався звільненим зі служби.

06.12.2021 позивач звернувся із заявою до ГУ НП у Львівській області, у якій просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та 2021 рік.

ГУ НП у Львівській області листом від 30.12.2021 №М-91/оп/17/01-2021 повідомило позивача, що виплата поліцейським матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції. Рапорти щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки не надходили до УФЗБО.

Окрім цього, на виконання вимог протокольної ухвали, відповідачем подано інформацію щодо достовірності подання рапортів на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Згідно листа від 18.07.2020 №1756/17/01-2022 Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку повідомило, що ГУ НП у Львівській області кошти для виплати поліцейським матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань додатково виділялися у вересні-жовтні 2020 року та у грудні 2021 року. У зазначених періодах ОСОБА_1 не проходив службу в ГУ НП у Львівській області. Також зазначає, що рапорт ОСОБА_1 від 24.05.2021 щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік взагалі не надходив. Крім того, ГУ НП має затверджений річний кошторис видатків (в тому числі і на оплату праці) на поточний рік і він не передбачає здійснення виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Суд критично оцінює посилання позивача про те, що відповідач вводить суд в оману щодо неотримання рапорту від 24.05.2021 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, оскільки ним надано відповідь від 14.06.2021 №рп-97/05/17-2021 на вказаний вище рапорт та інші рапорти.

Суд зауважує, що на момент виплати допомоги у 2020 році позивач вважався звільненим, службу в ГУ НП у Львівській області не проходив, адже лише рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 позов ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю.

Щодо відповідного рапорту за 2021 рік, то позивачем не надано доказів того, що такий рапорт скеровувався ним на адресу ГУ НП у Львівській області взагалі.

Враховуючи вищевикладене, нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2020 та 2021 роках приймалось у відповідності до вимог пункту 13 розділу II Порядку та у межах виділених асигнувань, а тому вимоги позивача в цій частині до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же ж час, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем у спірних правовідносинах були дотримані не в повній мірі, що зумовило звернення позивача за своїм захистом до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 31.10.2017 включно.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Г.Григоренка, 3, ) у Львівській області нарахувати індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 07.11.2015 по 31.10.2017

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 25.07.2022.

Суддя Потабенко В.А.