Справа № 440/3543/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/3543/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3543/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2022 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ в Полтавській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №11 від 09.02.2022 щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язавши ГУПФ в Полтавської області нарахувати та виплатити позивачу вказану грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення його права на отримання грошових виплат, гарантованих йому приписами пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

07.04.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на правомірність підстав відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю достатнього спеціального страхового стажу, який дає право на виплату такої допомоги (а.с. 34-36).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 наголошує на тому, що у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2021, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2022, у справі №440/7844/21 суд вже визнав протиправною відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 71 ч. 1 "Прикінцевих Положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену в листі № 4223-3619/Щ-02/8-1600/21 від 12.05.2021. При цьому суд зобов`язав ГУПФ в Полтавській області зарахувати до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 71 ч. 1 "Прикінцевих Положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 період служби в лавах Радянської армії з 28.11.1982 по 16.06.1984 та прийняти рішення про вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги. Однак відповідач на виконання рішення суду власним рішенням від 09.02.2022 лише зарахував до педагогічного стажу період служби в лавах Радянської армії з 30.11.1982 по 08.06.1984, проте відмовив у призначенні та виплаті спірної грошової допомоги у зв`язку з незарахуванням педагогічного стажу. Вказує, що записами трудової книжки цілком підтверджується його 35-річний стаж, який дає йому право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пунктів "е", "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 10 місячних пенсій (а.с. 89-96).

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

20.10.2020 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 46).

До заяви позивач додав власний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 25.06.1997 № НОМЕР_2 , трудову книжку серії НОМЕР_3 від 16.08.1982, військовий квиток від 05.08.1985 серії НОМЕР_4 , диплом від 30.06.1982 серії НОМЕР_5 про закінчення Полтавського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Короленка та присвоєння кваліфікації і звання вчителя загальнотехнічних дисциплін середньої школи, заяву про спосіб виплати пенсії (а.с. 47-65).

21.10.2020 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 38).

14.04.2021 позивач звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою про надання пояснень щодо перерахунку пенсії з моменту виходу на пенсію та призначити всі необхідні виплати, допомоги та інше. Вважав, що при призначенні пенсії йому як педагогічному працівнику безпідставно не включено до педагогічного стажу час перебування на військовій службі, чим порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії, грошової допомоги у розмірі 10 пенсій при виході на пенсію та інших виплат (а.с. 68).

Листом першого заступника начальника ГУПФ в Полтавській області від 12.05.2021 №4223-3619/Щ-02/8-1600/21 позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги з посиланням на Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Уряду від 23.11.2011 №1191, нормами якого передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затвердженим костановою Уряду від 04.11.1993 №909 (а.с. 69).

11.06.2021 до ГУПФ в Полтавській області надійшло інше звернення ОСОБА_1 щодо врахування часу військової служби при обчисленні педагогічного стажу для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та призначення надбавки на непрацездатного члена сім`ї (а.с. 71).

У відповідь на це звернення в.о. начальника ГУПФ в Полтавській області листом від 09.07.2021 №6664-5649/Щ-02/8-1600/21 повідомив позивача про факт надання вичерпної відповіді з приводу обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати листом від 12.05.2021 №4223-3619/Щ-02/8-1600/21 (а.с. 72).

Вважаючи свої права порушеними, позивач оскаржив відмову у формі листа ГУПФ в Полтавській області від 12.05.2021 №4223-3619/Щ-02/8-1600/21 до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного сулу від 18.08.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2022, у справі №440/7844/21 позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Суд визнав протиправною відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 71 ч. 1 "Прикінцевих Положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладену в листі № 4223-3619/Щ-02/8-1600/21 від 12.05.2021. При цьому суд зобов`язав ГУПФ в Полтавській області зарахувати до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 71 ч. 1 "Прикінцевих Положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 період служби в лавах Радянської армії з 28.11.1982 по 16.06.1984 та прийняти рішення про вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вищевказаного судового рішення відповідач зарахував до страхового стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, період служби позивача в лавах Радянської армії з 28.11.1982 по 16.06.1984.

Разом з цим рішенням Управління пенсійного забезпечення ГУПФ в Полтавській області від 09.02.2022 №11 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні грошової допомоги у зв`язку з відсутністю страхового стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 75-76).

Як зазначено у вказаному рішенні, аналіз документів наданих ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії за віком від 20.10.2020 показав, що страховий стаж заявника становить 37 років 09 місяців 17 днів, з них на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 16.08.1982 з урахуванням періоду служби в лавах Радянської армії з 28.11.1982 по 16.06.1984 та індивідуальних відомостей про застраховану особу - 33 роки 08 місяців 10 днів. Оскільки відомості про перебування у відпустках без збереження заробітної плати та форму власності установ заявником не надано, страховий стаж, який дає право на виплату одноразової грошового допомоги складає 1 рік 6 місяців 19 днів.

Не погоджуючись із правомірністю мотивів відмови, вважаючи порушеним своє право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абзацу 36 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За приписами частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно приписів статті 52 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-XII в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Пунктом "е" статті 55 Закону №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначені Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (надалі - Порядок №1191).

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №3, ст. 10), що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909 (909-93-п) "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (ЗП України, 1994 р., №4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., №39, ст. 1820; 2004 р., №46, ст. 3052).

Згідно з пунктом 4 Порядку №1191, страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Зі змісту наведених норм слідує, що трудова книжка, у якій містяться всі необхідні, правильні та точні записи про періоди роботи, в т.ч. працівникам освіти, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати пільговий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Як встановлено судом вище, позивач разом із заявою про призначення пенсії надавав до пенсійного органу трудову книжку серії НОМЕР_3 від 16.08.1982 (а.с. 77-82).

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію цієї трудової книжки, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дат прийняття на роботу, службу в лавах Радянської армії, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.

Так, відповідно до записів трудової книжки (а.с. 49-61), ОСОБА_1 :

- з 16.08.1982 по 17.11.1982 працював на посади учителя трудового навчання та фізичного виховання Котелевської восьмирічної школи №5;

- з 28.11.1982 по 19.06.1984 військова служба у зв`язку з призовом до лав Радянської армії;

- з 27.08.1984 по 20.08.1986 працював на посаді військового керівника Котелевської СШ №2;

- з 21.08.1986 по 01.11.199 працював на посаді учителя технічної праці СШ №22 м. Полтава;

- з 10.11.1999 по 15.08.2000 працював вчителем трудового навчання СШ №14 м. Полтава;

- з 14.09.2000 по 12.08.2002 працював вчителем трудового навчання СШ №37 м. Полтава;

- з 21.10.2002 по 21.06.2003 працював на посаді вчителя трудового навчання у НВО №16;

- з 01.09.2003 по 29.08.2005 працював вчителем трудового навчання НВК №16;

- з 15.09.2005 по 13.01.2006 працював на посаді керівника гуртка початково-технічного моделювання районного Будинку дитячої та юнацької творчості;

- з 01.09.2006 по 28.12.2006 працював учителем трудового навчання Полтавської ЗОШ І-ІІІ ст. №13;

- з 01.09.2007 по 31.05.2008 працював на посаді вчителя трудового навчання Полтавської ЗОШ І-ІІІ ст. №18;

- з 01.09.2009 по момент звернення за призначенням пенсії працював вчителем фізичної культури та трудового навчання в Полтавській гімназії №21.

Не / достовірність записів, зроблених у трудовій книжці ОСОБА_1 , відповідачем не оспорюється.

Предмет спору у цій справі зводиться до встановлення обставин правомірності рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні грошової допомоги, яке вмотивоване посиланням на відсутність необхідного страхового стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, як це передбачено пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

З аналізу пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV видно, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому додатково подання особою заяви про призначення одноразової грошової допомоги чинним законодавством не вимагається.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, робота на посаді вчителя та керівника гуртка в загальноосвітніх навчальних закладах та міжшкільних навчально-виробничих комбінатах дає право на пенсію за вислугу років.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин суд погоджується із доводами позивача про наявність у нього достатнього страхового стажу та відповідно права на отримання спірної допомоги, тоді як відповідач при розгляді питання призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача в частині соціального забезпечення.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні періодів трудової діяльності до страхового стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги відповідач не надав будь-якої оцінки записам трудової книжки щодо періодів роботи позивача на посадах учителя та керівника гуртка.

Крім того відповідач, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав ненадання відомостей про перебування у відпустках без збереження заробітної плати не врахував тієї обставини, що Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати. Враховуючи те, що під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше позивач продовжував перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, зазначені періоди включені до страхового стажу, що підтверджується розрахунком стажу наданим відповідачем, тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення ГУПФ в Полтавській області №11 від 09.02.2022 є необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки обставин, що мають значення для його прийняття, у зв`язку з чим це рішення суд визнає протиправним та скасовує його.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд враховує наступне.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо виплати грошової допомоги визначено пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні грошової допомоги, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити таку допомогу без вимагання додаткових заяв від пенсіонера. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - виплатити грошову допомогу. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав (постанова Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а).

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що на виконання рішення суду у справі №440/7844/21 до страхового стажу ОСОБА_1 вже зараховано період служби в лавах Радянської армії з 28.11.1982 по 16.06.1984 (1 рік 6 місяців 9 днів), тоді як спору відносно інших періодів роботи позивача, зокрема часу його роботи на посаді вчителя в загальноосвітніх навчальних закладах, на посаді керівника гуртка районного Будинку дитячої та юнацької творчості, які відносяться до спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 немає, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ в Полтавській області виплатити на користь позивача, відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

У зв`язку з цим позов належить задовольнити у повному обсязі.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи вимогу про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги з боку адвоката Васильєвої Л.М. від 18.03.2022 (а.с. 27); квитанцію №01 від 22.03.2022 (а.с. 28).

Разом з тим, участь адвоката Васильєвої Л.М. у цій справі зводилася лише до засвідчення копій додатків до позовної заяви, позаяк позов підписаний позивачем ОСОБА_1 . Тож фактично роль адвоката у цій справі зводилася лише до документування витрат на правничу допомогу.

Враховуючи це, а також те, що позивач не надав до суду довіреність чи ордер, виданий відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", якими б підтверджувалися повноваження адвоката у цій справі, заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №11 від 09.02.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити виплату на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун